BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. 4. N:0 7. 1 1 



III. Multispiuatae. 



Pedum analium articulus primus infra spinis numerosis, ple- 

 rumque in tres series digestis. 



Pedes penultimi articulo penultimo inenni. Scutum dorsale 

 primum antice sulco trausverso nullo. (Joxce pedum raaxillarium 2:i 

 paris integrcE, parte aiitica noii discrela. Scutum dorsale ultimum 

 linea media lono^itudinali impressa. 



Af de skolopeudror, soin i redogörelsen för Sydafrikas myrio- 

 poder upptagas (Öfvers. Yet.-Ak. Förh. 1871, N:r 9), höra alla utom 

 jSc. elongata till denna grupp, livarför således den der leranade slägt- 

 diagnosen gäller i sin vidlyftighet egentligen blott för denna. — Tag- 

 garne pä analbeneu undertill äro ordnade i tre rnder. ■2:a käkben- 

 parets höfldel företer framtill icke någon tvärgående sutur utan 

 bildar ett enda helt stycke, framtill bärande pä vanligt sätt de små 

 tandlameilerna. Rygg- och buksköldarnes längsfäror sträcka sig ej så 

 långt fram som i grupp I. Det näst sista benparet har ingen tagg 

 eller sporre pä näst sista ledens undre sida; de öfriga benparen ha 

 som vanligt näst sista leden väpnad med 1 sporre och kloleden 

 med 2 dylika. 



Att bland skolopendrorna säkert urskilja arter är ännu alltid 

 förenadt med svårigheter. Svårast synes det dock vara inom denna 

 grupp, alldenstund taggväpningen oftast är lika hos flertalet arter, 

 färgteckningen också ungefär densamma, och från antenner oeh mun- 

 delar fins föga karakteristiskt att anmärka. Tre ofta förekommande 

 typer tyckas dock kunna urskiljas: den ena har aualbenens två för- 

 sta leder ofvan plattade och på ömse sidor med upphöjda skarpa 

 kanter (= 6'c. platypus Brandt), den andra har äfveu tredje leden 

 bildad pä samma sätt, hvarjemte den har ett större antal ryggsköldar 

 marginerade (= Se. longicornis Newp.), den tredje har analbei>ens 

 alla leder nästan trinda och blott 16 — 21:e ryggsköldarne margi- 

 nerade {^=Sc. cognata v Por.). Om dessa skiljaktigheter blott äro 

 beroende på olika kön eller olika utveckling, eller om de äro kon- 

 stanta under alla förhållanden, det må kommande forskningar afgöra, 



7. Sculopeiidra platypus Bran dt. 



Syn. ? 1840. Scolopendra platypus Brandt, Rec. etc. p. 61. 

 » 1871. » Af:elii v. Por., Öfvers. Yet.-Ak. Förh. 



N:r 9, p. 1146. 



Till denna art kan föras en mängd i Stockholms och Göte- 

 borgs museer förvarade skolopeudror, som förskrifva sig från vidt 

 skilda håll: från Vestindien och Sydamerika (Barthelemy och St. Chri- 

 stoffer, Surinam, Eio Janeiro, Colonia vid La Platatloden), från 

 Kina och Java. Antennerna, som typiskt tyckas vara 20-ledade, 

 bafva stundom 1 led mindre, stundom 1 — 2 mer (hos ett exemplar 



