BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAB. HANDL. BAND. 4. N:0 7. 23 



Ett exemplar af denna märkliga art, signeradt »Java 1827: 

 Mellerborg», förvaras på Riksmuseet. Hvad som framför annat till- 

 drager sig uppmärksamheten är taggväpniugen på aualbenens näst 

 sista led och de sista benparens feraora. Härigenom bildar den en 

 motsvarighet till gruppen »calcaratte» bland skolopendrorna. 



II. Pedum analium articulus primus inermis, 



a) cqipendicibiis ladlis. 



6. OtostigDius iiierniis n. sp. 



Subgracilis, vix punctulatus Captit parvum, aeque longuni ac 

 latum. Pedum maxillarium 2:i paris pars coxalis dentibus 8( — 10) 

 distiuctis, sat acutis, 2 + 2 utrinque approximatis, exterioribus ma- 

 joribus. Antennce longitudinem scutorum dorsalium anteriorum 6 

 jequantes, 17-articulatae, articulis 2 primis subglabris. Scuta dor- 

 salia (anterioribus exceptis) scabra, carinulis acutiusculis granulisque 

 subspiniforraibus, lineis binis longitudinalibus in segmento 4:0 in- 

 tegris, inter quas carinula elevata; 7 — 21 lateribus marginatis, spatio 

 inter lineas et marginem lateralem carinulis (c. 2) granulisque or- 

 nato; ultimum sparsissime grauulatura, antice carina lata, obtuse ele- 

 vata, abbreviata. Scuta ventralia 2 — 18 sulcis abbreviatis; ultimum 

 sulco medio, aeque longum ac latum, postice rotundatum. Pedes 

 anales inermes, longitudinem scutorum dorsalium posteriorum 5, an- 

 teriorum 6 i lequantes, graciles, articulo primo longitudinem scuti 

 dorsalis 18:i aequante. Pleune segmenti ultimi inermes. 



Pedes l:i paris calcaribus 1,1)2. 



» 2:i— 4:i » » 0,1,2. 



5:i— 10:i (?) » » 0,0,2. 



.) ll:i— 20:i » » 0,0,1. 



Color olivaceus. 



Long. : 3G m.m.; lat.: 3 m.m.; long. ant. : 7,5 m.m.; long. 

 ped. an.: 8,8 m.m. 



Från Sydamerika (Buenos Ayres: Mus. Holm.) Eyggsköldarnes 

 skulptur är såsom hos O. carinatus, dock äro både kölarnes och 

 knölarnes antal mindre. Att äfven den sista ryggskölden är försedd 

 med en låg, ofullständig köl, är något ovanligt och för arten ut- 

 märkande, liksom äfven sista buksköldens afrundade bakkant icke 

 heller har någon motsvarighet hos här upptagna arter. 



b) appendicibus instructus. 



7. Otostignius appendiculatus n. sp. 



rSyn. 1870: Branchiostoma scabricauda ^kh^svke., Myriopoda nova 

 americaiia, {in Eevue & Älag. de Zoologie). 



Subgracilis, antice valde attenuatus, non punctatus. Caput pauUo 

 iatius ac longius. Pedum maxillarium 2:i paris pars coxalis den- 



