BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. 4. N:0 7. 27 



(antice traiisversira subveticulata); ultiinum convexum, minus puncta- 

 tura, postice siibtvuiicatiim 1. late rotundatuiu. Pedes anales gla- 

 bri, lougitucliiiem scutorum dorsaliuiii posteriorum 7^, auteriorum 

 9^ aequantes, graciles, articiilo primo (loiigitudine scutorum dorsalium 

 20 + 21) supra introrsum spiua unica aute medium sita, iiifra item 

 unica raagna (ante medium sita); uugue calcaribus binis. Pleuroe 

 dense et grosse punctatae, in processum longum acutum, apice uigrum 

 simplicem, productit. 



Pedes l:i paris calcaribus 0,0,0(?) 



» 2:i— 20:i » » 0,2,1. 



» 2l:i » » 0,1,1. 



)) 22:i >' inennes. 



Colo)- lerruginescens, limbo scutorum dorsalium discolore (?), 

 capita segraentisque prirao et ultimo saturiatius ferrugineis, an- 

 tennis pedibusque pallidioribus. 



Long.: 52 m.m.; lat.: 5 m.ra.: long. ant. : 13,5 m.m.;long. 

 ped. an.: 16,5 m.m. 



Från Brasilien (San Paolo: Mus. Holm.) 



Sista segmentets sidoparti är tätt punkteradt ända upp till 

 suturen mot ryggskölden. Detta är måhända en slägtkarakter. 



Såväl Newport som Wood omtala en »spina tertia articularis» 

 på analbenens l:a led. Newport afbildar den äfven, men Wood, 

 som undersökt ett större antal exemplar, anmärker, att den sällan 

 förekommer, hvarför jag utan tvekan identifierat otVan beskrifna art 

 med deras. 



Ordo II. DIPLOPODA Blainyille. 



Fam. lulidse (Leach.) 

 Genus Lysiopetalum Bbandt 1840. 



(Bull. se. nat. ac. S:t Petersb. (Recueil etc. p. 42)) 



Lysiopetalum är det första säkra slä^-tuamn för de diplopoder, 

 hvilkas typ är Julus foetidissimus Savi. Eljest har slägtet inga- 

 lunda varit i saknad af namn, ty såsom Gervais' historik (Ins. Apt. 

 p. 128 o. f.) visar, äro antagligen Callipus Risso 1826, ^piro- 

 strephon Brandt 1840, Platops Newport 1844 dess synonymer, 

 hvarjemte Eurygyrus Koch 1847 utan fråga sammanfaller derraed, 

 och Reasia S^ger 1856 enligt "Wood betecknar detsamma. Beträf- 

 fands Grays mystiska slägte Cambala, för hvilket Jidus lactarius 

 Say skulle utgöra typen, förefaller det, som om det woriginalexem- 

 plarw, Gr.yy erhållit frän Say, pä något sätt blifvit förvexladt, ty Gray 

 och Newport mena tydligen med Cambala lactarius ett helt annat 

 djur, än de amerikanska myriopodologerna med sin Jidus lactarius 

 Say. — Riksmuseet i Stockholm eger några diplopoder från Texas, 

 hvilka alldeles öfverensstämma med den beskrifuiug, som Wood 



