BIHANfi TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 4. N:0 7. 29 



ultimo tumido, infra deiisissime setoso. Pori magni, longe pone su- 

 turam siti. Numerus segvientorum 49. 



Color fusco-brunneus, vitta dorsali raacularum subcruciformium 

 alteraque laterali circa porös, froute, pedibusque flavesceiitibus. 



Loiig.: 75 m.m.; lat.: 4,5111. m.; lat. segra. l:i: o m.m. ; 

 long. ant. : 8 m.m.; loiig. pcd.: 6 m.m. 



Från Egypten (Mus. Holm.) 



Genus lulus (Linné) 1758 (ad partem). 

 (Syst. Nat. ed. X, t. 1, p. 639 (ad partera); (1868) Meinert, 

 Danmarks Chilognather p. 7.) 



A. Segmentum nltimum postice angulatum 1. mucronatum, val- 

 vulas anales non superans. 



1. luliis seticaudus n. sp. 



($). Crassus, glaber, segmento ultimo excepto, supra dense setoso. 

 Vertex sulco tenuissimo, foveis setigeris nuUis. Oculi ovales, inter 

 se plus bis diametron oculi distantes, ocellis c. 60 in seriebus 7 

 dispositis. Antcnnce latitudine corporis breviores. Segmentuvi pri- 

 mum lobis lateralibus brevibus, rotundatis, vix striolatis. iSegmentwn 

 ultimiivi supra (tota superficie) dense setosum, postice modice angu- 

 latum. Valvulce anales itera (totie) dense et longe hirsutte, non 

 raarginatfe. Segmenta reliqua parte anteriore laevi, parte posteriore 

 sat dense striata, striis raargiiiem posticum segmentorum attingentibus. 

 Pori supra lineam mediam laterum, nonnihil pone suturara, antror- 

 sum angulatam, siti. Pedes latitudine corporis multo breviores, 

 ungue simplici. Numerus segmentoriim 60. 



Color cinereus, parte posteriore segmetitorum piceo-nigra, limbo 

 ferruginescente, parte iiifi-riore pallidiore. 



Long.: 79 m.m.; altid.: 7 m.m.; lat.: 6 ra. ra.; long. ant.: 4,5 

 m.m.; long. ped.: 3,3 m.m. 



Från Nubien har d:r Hedenborg herasändt ett honaxeraplar af 

 denna art, som isynnerhet utmärker sig genom sitt öfver hela ytan 

 tätt borstklädda sista segment samt de på lika sätt prydda anal- 

 valvlerna. Fötternas klo företer hos såväl denna som de två föl- 

 jande arterna den egendomligheten, att hon är enkel och ej klufven 

 eller försedd med något borst vid basen, såsom fallet är hos alla 

 våra skandinaviska lulider. Ofverensstämmer för öfrigt något med 

 de beskrifiiingar, som Gervais lemnar af lulus Bottce (Ins. Apt. 

 t. IV, p. 150) och K OCH af lulus varius Fabr. (Die Myr. II, p. 

 88, fig. 209.) 



2. luliis lepidus n. sp. 



Subcrassns, glaber. Vertex sulco tenui, foveis setigeris nullis. 

 Oculi subovales, inter se plus bis diametron oculi distantes, ocellis 



