8 NORDENSKIÖLD O. THÉEL, 187 6 ÅRS EXPEDITIONER TILL JENISEJ. 



ostliga Norges hafsalger, hvilken blifvit högligen önskvärd 

 just med anledning af de likartade arbeten, som samme for- 

 skare förut anstalt, 1872 — 73 rid Spetsbergen och 1875 vid 

 Novaja Semljas kuster. Jag hoppas framdeles blifva i till- 

 fälle att lemna en antydan om de intressanta resultat, till 

 hvilka han kommit. Här vill jag blott nämna, att nordisk 

 gästfrihet öfverallt beredde honom det mest vänliga och 

 förekommande bemötande, hvarigenom det blef honom möj- 

 ligt att midt under fisketiden, utan alltför stora omkostnader, 

 i dessa folkfattiga trakter förskaffa sig den vid draggningarne 

 oundgängliga arbetshjelpen. 



Ymer uppehöll sig härstädes endast så länge som nödigt 

 var för att landsätta d:r Kjellman, hans reseffekter och veten- 

 skapliga utrustning samt ångade sedan vidare genom Älagerö- 

 sundet, förbi Nordkyn mot öster. Kursen stäldes på Per- 

 voussraotrennaja Göra, ett på Novaja Semljas vestkust vid 73 

 gr. nordl. bredd beläget, två till tre tusen fot högt berg, 

 synligt långt ut från sjön. För fångstmannen från nordli- 

 gaste Rysslands slättländer gälde det för några århundraden 

 tillbaka och gäller kanske ännu som förpost för verldens 

 högsta bergskedja, och sitt betecknande namn (= det först 

 synliga berget) erhöll det för mer än ett hälft sekel sedan 

 af Rysslands berömde polarfararc, amiralen grcfve Lutke. 



Gynnade af en god vind, ett stilla och fullkomligt isfritt 

 haf, erhölio vi detta berg i sigte redan tre dagar efter det vi 

 lemnat Nordkyn. Strax derpå blefvo vi dock för några timmar 

 uppehållna af en svår tjocka, som först den 30:de skingrade 

 sig så mycket, att vi kunde löpa in i det långa, smala, men 

 djupa sund, Matotschkin, som strax norr om 73:djc bredd- 

 graden från öster till vester genomskär Xovaja Seralja. Nära 

 vestra mynningen midt emot elfven Tschirakina lågo vid vår 

 ankomst två ryska fartyg för ankar. Yi stannade några ögon- 

 blick för att, såsom vanligt är vid dylika möten i polarhafvet, 

 spraka om isförhållanden, jagt m. m. De ryska fångstmännen 

 berättade, att de uppehöllo sig härstädes för fångst af hvitfisk, 

 ren och lax, hvilken senare förekommer i Novaja Semljas 

 elfmynningar i ofantliga skaror och tidtals varit föremål för 

 en ganska lönande fångst. Hittills hade dock utbytet varit 

 obetydligt. Sålunda hade man t. ex. erhållit endast några 

 få laxar, af hvilka två öfverlemnades åt oss som välkomst- 

 gåfva, hvilken naturligtvis genast återgäldades. Då vi under 



