22 NORDENSKIÖLD, O. THÉEL i S 7 6 ARS EXPEDITIONER TILL JENISEJ. 



»Men lika rikt som Kariska hafvet är på sjöstjernor och 

 ofiurider, lika fattigt är det på sjöborrar. Dessa söker man 

 öfver allt förgäfves derstädes, utom möjligen tätt invid Xovaja 

 Semljas ostkust. Detta förhållande är så mycket besynner- 

 ligare, som längs Xovaja Semljas hela vestkust en art af 

 slägtet Echinus är en bland de individrikaste och oftast före- 

 kommande djnrformerna. 



»I två afseenden har denna sommars zoologiska arbete 

 varit för våra museer särdeles vinstgifvande. Det har först 

 och främst inom alla grupper lagt åtskilligt nytt till förra 

 sommarens mycket rikhaltiga samlingar, det har exempelvis 

 ökat krustacésamlingen med 20 procent nya arter, och af 

 stråldjur har, genom ofta upprepad svabliug, en mängd for- 

 mer erhållits i ett utomordentligt antal af individer. Vidare 

 har svabeln från Kariska hafvets botten upphämtat 2:ne 

 synnerligen märkliga och i systematiskt hänseende vigtiga 

 djur, det ena af stråldjureus, det andra af sjöpennornas klass. 

 Det förra svablades upp redan under förra sommarens expedi- 

 tion ej långt från Matotschkin Scharrs östra mynning. Då 

 fanns det i endast få exemplar; nu hafva vi deraf hopbragt 

 ett betydligt antal. Det är en hittills okänd sjögurka (holo- 

 thurioid), som skiljer sig mycket från de aldra flesta andra 

 af samma grupp genom det yttres fullkomligt bilaterala 

 symraetri, men afviker från alla genom sin habitus och sin 

 anatomiska byggnad och ställer sig ensam i sitt slag der- 

 igenom, att den i sig förenar karakterer från skilda djur- 

 klasser. Det har nyligen af sin förste upptäckare d:r Theel 

 blifvit utförligt beskrifvet och i detalj afbildadt. Det andra 

 märkliga djuret hör till en bland de största sällsyntheter inom 

 djurverlden. Det är en Umhellularia ^) af ungefär halfannan 



') Två exemplar af slägtet Umbellularia, de första om hvilka vi äga 

 någon kännedom, sägas hafva blifvit funna vid kusten af Grönland 

 före midten af förra århundradet. Efter en af Ellis och Mylius först 

 gifven beskrifning inregisterades djuret af LiNNÉ år 1758 i hans 

 Systema Xaturse under benämningen Isis encrinus. Hvart original- 

 exemplaren tagit vägen är obekant. Den gåtlika djurformen, sådan 

 man af beskrifuingarue kunde sluta sig till den. har varit föremål 

 för många tolkningar, tills d:r J. Lindahl under den svenska expedi- 

 tionen till Grönland 1871 lyckades i Baffins Bay draga upp två exem- 

 plar deraf och i Vetenskapsakademiens Handlingar noggrant beskref 

 dess inre byggnad. Efter denna tid hafva individer af samma slagte 

 funnits först af engelska Challenger-expeditionen 187.3 mellan Portugal 

 och Maderia, af samma expedition mellan Prins Edwards ö och Ker- 

 guelens land samt möjligen på några andra ställen i det autarktiska 

 hafvet, derefter af österrikisk-ungerska expeditionen 1873 mellan 



