28 NORDENSKIÖLD O. THEEL, 1876 ÅRS EXPEDITIONER TILL JENISEJ. 



ispida, lyckades vi upptäcka i den täta småskog, som kläder 

 Basaichaflodens stränder; detta torde vara det nordligaste 

 ställe vid Jenisej, livarest densamma är anträffad; i ^linus- 

 sinsk deremox skall den ej vara så sällsynt. Af vadare och 

 simfåglar sågo vi deremot nästan ingen, hvilket torde för- 

 klaras deraf, att vi i närheten af Krasnojarsk ej Ivckades 

 påträffa några kärr och sjöar. I de här och der förekommande 

 källdragen lefde en amfipod, ntan tvifvel Gammarus pulex; 

 märkvärdigt nog uppträdde detta djur i oerhörda massor vid 

 byn Torgaschino i en större mineralkälla. 



Den 16:de Juni f. m. lemnade vi Krasnojarsk i tvenne 

 smärre båtar, den ena för oss sjelfva, den andra för våra saker; 

 båtarne voro fastbundna sida vid sida, och för att gifva mera 

 stadga samt höja deras bärkraft, h vilade den ena på en ram 

 af stockar. Vattnets hastighet är mellan Krasnojarsk och 

 Jenisejsk ganska stark, hvarför årorna knappast behöfde an- 

 litas af de tvenne roddare, som utom en s. k. styrman ut- 

 gjorde vår besättning. På flera ställen under denna vår båt- 

 färd voro stränderna höga och klippiga samt stupade tvär- 

 brant ned i floden. 



Några längre uppehåll kunde vi under denna färd svår- 

 ligen göra, då det var af vigt att så fort som möjligt inträffa 

 i Jenisejsk. Det oaktadt erbjödos ej sällan tillfällen till smärre, 

 synnerligen intressanta utflykter, när vi stigit i land för att 

 på stranden koka vårt té, eller någon friskare bris injagade 

 skräck hos vårt manhaftiga sjöfolk. 



Den 18:de Juni f. m. framkommo vi till Angara-flodens 

 mynning, hvarefter Jenisej antager väldigare dimensioner. 

 Mot midnattstid fingo vi Jenisej sks hvita torn i sigte, och snart 

 voro vi framme vid det efterlängtade målet. Vi hade således 

 på 2^2 dygn tillryggalagt 470 werst utan att behöfva anlita 

 årorna, blott med flodens tillhjelp. 260 werst från Krasnojarsk 

 och vid byn Podporoschenskoj bildar Jenisej en mindre fors 

 eller vattenfall, för hvilket man tycktes hysa stor fruktan. 

 Vattenfallet var dock ej svårare än att vi med våra små tungt 

 lastade båtar utan synnerligen fara kunde färdas derutför; 

 det torde väl ei heller kunna läsfcfa nåo^ot större hinder i 

 Vägen för en blifvande ångbåtsförbindelse mellan nyssnämnde 

 bägge städer. 



Under den tid, som förflöt i Jenssejsk, innan allt blef i 

 ordning för vår långa stundande flodresa, företogos flitiga ex- 



