30 NORDENSKIÖLD O. THÉEL, 1876 ÅRS EXPEDITIONER TILL JENISEJ. 



anskaffa proviant m. m. Dessiitom påstods med full säkerhet, 

 att man vid Dudinskoj eller Tolstoj Nos skulle finna folk, 

 som skulle vara benägna att föra oss vidare mot norden. 



Understödda af flodens strömhastighet tillryggalade vi 

 med flitig rodd under den första natten från kl. 10 e. m. till 

 7 f. m. 6S werst, sålunda under 9 timmar nära 7 sv. mil. 

 Den 47 sv. mil långa vägen mellan Krasnojarsk och Jenisejsk 

 hade vi tillryggalagt på 68 timmar, deruti inberäknade de 

 stundom långa rasterna, så att vi på denna sträcka helt visst 

 framdrefvos med en hastighet af nära en sv. mil i timmen. 

 Betänker man dessutom, att vi emellan ofvannämnda städer 

 färdades fram nästan utan rodd — vårt manskap kunde blott 

 med stor möda förmås att för en kort stund gripa till årorna 

 — så måste man förvånas öfver strömmens hastiga aftagande 

 redan i närheten af Jenisejsk; ju längre mot norden vi 

 kommo, desto svagare blef densamma naturligtvis. Vid Du- 

 dinskoj är den jämförelsevis mycket svag, och redan der 500 

 werst från flodmynningen skönjer man närvaron af hafvet, ty 

 vid stark nordlig storm stiger vattnet märkbart. 



Den 26:te Juni befunno vi oss således ()8 werst från Jeni- 

 sejsk vid byn Antsiferova och gjorde här ungefär halftannat 

 dygns uppehåll för att kunna företaga några längre exkur- 

 sioner. Den motsatta stranden var hög med grönskande berg 

 samt här och der kala klippor. En mängd mossor och lafvar 

 tillhöra uteslutande dylika lokaler, hvarför också våra bota- 

 nister icke försummade tillfället att undersöka desamma. Ut- 

 flykterna kring Antsiferova voro vinstgifvande för oss alla. 



Redan här började vårt plågoris, myggen, uppträda i så 

 oerhörda massor, att det blef en ren omöjlighet att vistas ute 

 i det fria utan tagelmask. Härtill kom, att värmen blef nästan 

 odräglig och luften öfvermättad med elektricitet, hvilka om- 

 ständigheter gjorde naturforskarens arbete ganska mödosamt. 

 Temperaturen fortfor att nästan utan af brott vara densamma 

 ända till Tviruchansk, der värmen den 14 — 16:de Juli nådde sin 

 höjdpunkt, omkring 40 gr. C. i solen; man bör derför lägga 

 märke till, att Turuchansk är beläget på samma latitudgrad 

 som Haparanda. Under sådana förhållanden kan man lätt 

 förstå, hvarför växtligheten ännu så högt uppe i norden kan 

 bibehålla sin yppiga prägel. När man vandrade i hög löfskog, 

 der trädens kronor ofta bildade ett så tätt hvalf, att knappast 

 en solstråle förmådde tränga igenom, så kunde man tro sig 



