34 NORDENSKIÖLD O. THÉEL, 1.-76 ARS EXPEDITIONER TILL JENISEJ. 



sicj öfver, att nian under A^år framåtskridande tid kan finna 

 sio- i så små kommunikationsförhållanden. Och dock har na- 

 turen öfverhopat Sibirien med rikedomar af alla slag: guld 

 och andra ädla metaller, stenkol, outtömliga skogar, elfenben, 

 riklio- tillgång på de läckraste fiskar, de ädlaste villebråd och 

 de dyrbaraste pelsvaror, samt slutligen i landets mellersta och 

 södra delar den mest fruktbara jord. Hvad kan man mera 

 begära? 



Från Podkamenno Tunguskoj fortsattes färden mot nor- 

 den. 'Längre ellor kortare uppehåll gjordes allt framgent, 

 hvarhelst naturen var mest lockande för naturforskaren; dy- 

 lika lokaler voro Inzarova, Tschulkova, Aliuskaja, Fatijanov- 

 skaja, Xovosaläsinskoj, Melnischnaja och Monastirskaja, dit 

 vi ankomnio den 13:de Juli. Denna sista by är belägen vid 

 nedre Tunguskas mynning och vid pass 30 werst från Turu- 

 chansk. 



Utaf de senast uppräknade stationerna var utan tvifvel 

 Melnischnaja den mest intressanta. Strax söder om byn 

 dansar en bäck ned mellan tämligen ansenliga och pittoreska 

 kalkklippor, som bilda en smal, långsträckt dalsänkning, der 

 veo-etationen är svnnerliscen rik. Cortusa med rödvioletta, 

 Viola uniflora och Trollius med stora gula blommor, Vale- 

 riaua och Atragene täflade der att i brokiga färger pryda 

 bäckens mossbelupna stränder. I klippafsatserna uppehöll 

 sig en mängd snäckor af slägtena Pupa, Vertigo, Helix och 

 Zua. 



För öfrigt hade en härjande skogseld framgått öfver en 

 stor del af den närmast byn liggande trakten, så att blott 

 kolade stammar återstodo. Dylika afbrända platser voro ej 

 ovanliga vid flenisej. Ofta skall befolkningen sjelf antända 

 skogen kring sina byar för att derigenom erhålla bättre betes- 

 marker. Mångenstädes träflfade vi på vidsträckta områden, 

 som ännu buro märken af förödelsen, men der redan ung 

 björkskog växt upp på ruinerna af den gamla urskogen. En 

 annan orsak, hvarför man låtit vidsträckta skogar gå upp i 

 lågor, sades vara den, att björnarne ofta på intet annat sätt 

 kunnat aflägsnas från grannskapet. Björnen förekommer näm- 

 ligen talrikt i urskogarne vid Jenisej och är der i trakten 

 beryktad för sin djerfhet och vildhet, hvarför han också är 

 mycket fruktad. Alltid varnades vi d erfor mot att förirra 

 oss allt för långt in i skogarne. 



