12 EKMAN, MÄLARDALENS VATTENOMRÅDEN. 



1 



riktning, som af reporna, hvilka böra tillhöra de sednaste 

 yttringarne af isens verkningar; och för så vidt det är möj- 

 licft att isströmmar kunnat under olika tider öfvergå samma 

 trakt i olika riktningar, så bör till och med kunna inträiFa 

 att landskapet som ett resultat deraf visar gröfre utpreglade 

 former i 2 olika riktningar, men att reporna finnas qvar blott 

 efter den sednaste af dessa. Utan att emellertid med af- 

 seende på dessa frågor anse mig kunna våga ett bestämdt 

 omdöme, har jag dock velat framhålla möjligheten deraf att 

 det är isen, som gifvit åt Mälarens fjärdar och sund deras 

 utpreglade sträckning i XNV — SSO, och dervid samtidigt det 

 egendomliga dcri, att inom Stockholms yttre skärgård såväl 

 öarnes form och gruppering, som djuprännornas sträckning 

 visar en mycket allmän riktning i ett helt annat väderstreck, 

 nemligen NO — SV, hvilken äfven intages af en mängd sjöar 

 i Uppland. Omkring och öfver Södertörn sammanflyta de 

 båda nämnda olika riktningarne af landskapskonturerna till 

 en nästan rakt sydlig. Inom innerskärgården och Mälarens 

 5stra förgreningar korsa de hvarandra deremot skarpt, men 

 taga der samtidigt ofta en mera ost-vestlig riktning. Så t. ex. 

 skäras de i NV — SO gående fjärdarne, Askrikefjärden, Lilla 

 Wärtan och Nordvestra segelleden, af de i XO — SV gående, 

 stora och sydvestra segelleden. Rätt i öster och vester fort- 

 löpa deremot en följd af smala sjöar och sund, som, börjande 

 söder om Stockholm, genomskära de stora öster derom belägna 

 öarne och antagligen hafva uppkommit genom en sprick- 

 bildning in den öfre jordskorpan. 



Till deras riktning på det närmaste föranledda af rikt- 

 ningen af den isström eller de isströmmar, som bidragit att 

 forma Mälarens fjärdar, äro kanske äfven de märkvärdiga rull- 

 stenåsar, som i temligen parallela linier och med en längd 

 af oftast mellan 10 — 20 mil genomstryka Mälardalen, och 

 hvilkas fullständiga tolkning erbjudit så betydliga svårigheter. 

 Jag har blott af det skäl angifvit dem på öfversigtskartan 

 öfver Mälaren ^) emedan de, märkvärdigt nog, bilda en slags 

 naturlig infattning för de afdelningar af Mälaren, som jag 

 här ofvan sökt karakterisera, i det de nästan alltid öfvergå 



') Jag har der angifvit de väsendtligaste åsar inom Mälardalen, som 

 finnas upptagna på den karta, som Hr HuMMEL om dem lemnat i hans af- 

 handling om Rullstenbildning, Bihang till Sv. Vet. Akad. Handl. Bd. 2, 

 N:o 11.^ 



