BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAl). HANDL. BAND. 4. N:0 12. 13 



Mälaren just på gränsen mellan två afdelningar, eller der, 

 hvarest erosionen varit ininst, om man nemligen får tillskrifva 

 ' isen urhålkningen af Mälarbassinerna. Sålunda skiljas Galten, 

 Blacken och Granfjärden sinsemellan af sådana åsar; Mäla- 

 rens östra bäcken omfattas af Enköpings och Upsala-åsarne, 

 liksom Mälarens östra förgreningar af Upsala åsen och Stock- 

 holms åsen ^). Det ifrågavarande förhållandet synes svårligen 

 kunna bero endast af en tillfällighet och har derföre synts 

 mig kunna förtjena att beaktas. 



De måncra egendomlio-hetcr, som hela det nu beskrifna 

 vattenområdet företer, föranledde mig för ett par år sedan 

 att närmare undersöka dess två inre hufvudafdelningar, inner- 

 skärgården och Älälaren, och den omständigheten att Sve- 

 riges första stad är belägen just på gränsen mellan dem båda, 

 syntes äfven ur praktisk synpunkt göra en dylik undersökning 

 önskvärd. De två frågor, som dervid i första rummet borde 

 besvaras, äro tydligen dessa: hi/ru inverkar utflödet från Mä- 

 laren på vattnets beskaffenhet och rörelse inom Stockholms inner- 

 skärgård, och i Jivad inan kan Mälarens vatten förändras genom 

 dess intermitterande gemenskap med saltsjön. Ett uttömmande 

 svar på dessa frågor kan, såsom förhållandet vanligen är inom 

 Meteorologiens och Hydrografiens område, endast väntas af 

 en under längre tid fortsatt och regelbundet ordnad följd af 

 observationer; det arbete för hvilket jag här går att redogöra, 



') Denna sistnämnda ås har för Mälarens historia ett större intresse än 

 de andra, emedan han öfvergår Mälai'en just der Stockholm är beläget, och 

 sålunda står i visst sammanhang med Mälarens skarjja afskiljande från den 

 inre skärgården. På 15- och 1600-talet gick den ännu i form af en hög och 

 brant sandås (Brattberget, Brunkeberg) fram emot nuvarande Gustav Adolf 

 torg; på dess grund ligger slottet, och i närheten af slussen bildar den på 

 södra landet en framspringade udde. Man har velat påstå, (Nerman, »Om 

 Mälarens utlopp och flöden» Tidskr. för byggnadskonst 1868), att Söderström 

 af naturen skulle genom denna sandås hafva varit fullkomligt tillstängd, 

 och att en öppning derstädes först blef gjord med konst, i det nemligen 

 konung Olof Haraldson der skulle hafva gräft sig uL med sin flotta, då han 

 af Olof Skötkonung blifvit instängd i Mälaren. Berättelsen derom hos 

 Snorre Sturleson synes emellertid ej nödga till det antagande att genomgräf- 

 ningen skulle hafva skett vid Söderström, och osannolikt förefaller det att 

 icke den genombrytning af åsen, som vattnen på naturlig väg måst åstad- 

 komma, i första rummet skulle hafva egt rum vid Söderström, hvarest djupen 

 å ömse sidor äro betydliga och der den smala åsen legat vinkelrätt i vägen 

 för ström och vågor; vid Norrstöm åter är djupet ringa oeh farleden 

 ligger mera ur vägen, skyddad af öar. Deremot synes det ganska begripligt 

 att hufvudinloppet till Mälaren, det södra, kunnat blifva med konst till största 

 delen igenfylldt, för att lättare hindra fiendtliga fartygs inträngande i Mä- 

 laren, till hvars skydd Stockholm just uppbyggdes; resterna af sandåsen 

 hafva dervid kunnat underlätta arbetet. Dess slutliga fullständiga tillstäng- 

 ning har skett så småningom efter löOO-talets ingång. 



