22 EKMAN, MÄLARDALENS VATTFNOMRÅDEM. 



blandning rnm mellan de öfre och undre vattenlagren till 

 följe af flera anledningar, såsom vattens naturliga diffusions- 

 begär, vågrörelsen och den cirkulation som vindarne föror- 

 saka. Det sötvatten, som tillflödat bassinen, är derföre inbe- 

 o-ripet icke blott i en rörelse emot utloppsmynningen, utan 

 äfven delvis i en rörelse mot djupet, under det att en mot- 

 svarande mängd af djupvattnet sättes i rörelse uppåt och i 

 riktning mot utloppsmynningen. Till följe af dessa rörelser 

 blir således den i tidsenheten utströmmande mäno^den af flod- 

 vatten mindre än den tillströmmande ; saltmängden inom bas- 

 sinen måste således aftaga och nivåen för den salthalt, 

 som är lika stor med den i hafvet på största gemensamma 

 djupet befintliga, måste sjunka. Denna förminskning af salt- 

 mängden måste ske desto hastigare, ju större den yta, i hvil- 

 ken diffusionen mellan vattenlagren kan ega rum, är i för- 

 hållande till mäktigheten af den reaktionsström, hvarigenom 

 salthalten på djupet ständigt förnyas; den bör således vara 

 hastig inom ett bäcken, hvilket i likhet med Stockholms 

 innerskärgård erbjuder en mycket vidsträckt yta för diftu- 

 sionen, men ett ganska ringa tvärsnitt för reaktionsström- 

 mens inträde. 



Det skulle väl kunna synas, som om strömmen af flod- 

 vattnet inom detta bäcken borde söka den kortaste vägen 

 mellan dess in- och utlopp och att således de vidsträckta 

 ytorna på ömse sidor om stora segelleden mellan Stockholm 

 och Vaxholm skulle hafva föga inflytande på den ofvan- 

 uämnda diftusions-hastighcten. Men om ytströmmen blott 

 toge den nyssnämnda kortaste riktningen och vattnet i de ;i 

 ömse sidor belägna stora fjärdarne vore stillastående, så kunde 

 detta förhållande tydligen ej länge fortfara. Ytvattnet i de 

 sednare skulle snart genom diftusion med de undre lagren 

 blifva tyngre än ytvattnet inom stora segelleden, hvarest nytt 

 fiodvatten ständigt ersätter det äldre, mer salthaltiga; följden 

 deraf skulle genast blifva en sänkning af dessa fjärdars nivå 

 i förhållande till stora segelledens. Redan af denna orsak 

 skulle flodvattnet snart utbreda sig till områdets aflägsnastt- 

 förgreningar, och således diffusionshastigheten för flodvattnet 

 blifva temligen proportionell mot storleken af hela områdets 

 yta, oberoende af dess form. Dertill skulle vindarne väsendt- 

 lifft medverka, som ständigft föra öfver vtvatten ifrån en till 

 en annan af områdets afdeluinirai'- 



