32 



EKMAN, MÄLARDALENS VATTENOMRÅDEN. 



dium, 0.0078, bör med fullt skäl kuuua anses uttrycka Mälar- 

 vastnets klorlialt innan det ännu af hafsvatten blifvit för- 

 orenadt. 



I de östligare delarne af ^Mälaren ökas klorlialten hastigt 

 och den mängd Ostersjövatten. som på grund deraf kan be- 

 räknas vara inmängd, stiger slutligen till ungefär 3 volums 

 procent, hvilket icke är obetydligt, helst då man besinnar att 

 profven äro tagna på en årstid, som var möjligast aflägsen 

 från den, då uppsjö företrädesvis plägar ega rum, samt i ytan, 

 hvarest den minsta saltmängden alltid anträffas. Profven 

 visa för öfrigt att uppsjöns verkningar med säkerhet sträcka 

 sig på andra sidan om de stora fiärdarne. Björk- och Prest- 

 fjärden, in i ^Mälarens medlersta förgreningar, åtminstone till 

 Streofnäs. 



Ett temligen olika förhållande med hänsyn till klor- 

 halten visade profven från Mälarens nordligaste förgreningar, 

 nemlio-en: 



Af den hög-a klorhalteu hos Fvrisans vatten kan man 

 sluta att klorhalteu i Mälarens norra förgreningar bör vara 

 något större än i Mälarens vestra del. Klorhalten i Ekoln 

 och Skarfven var likväl iiunu något större än i Fyris-ån, och 

 man skulle på grund deraf kunna misstänka en inmängning 

 af hafsvatten. ]\[en i sådant fall skulle klorhalteu svårligen 

 kunnat hafva varit precist lika stor i öfre och i nedre ändan 

 af detta smala vattensystem, hvilket den likväl befanns vara. 

 På grund af denna sednare omständighet har jag betraktat 

 vattnet i Ekoln och Skarfven såsom oblandadt insjövatten ^), 



') Att dess klorlialt var nåeot större än den i Fyris, kan hafva sina 

 särskildta grunder: så t. ex. finnas andra tillftödcn än Fyrisån, som icke 

 blifvit undersökta. 



