44 EKMAN, MÄLARDALENS VATTENOMRÅDEN. 



are vatten, som tillföres från iuuerskärgården och irån sträu- 

 derna, hinner derföre att särdeles likformigt och till stort djup 

 blanda sig med hafsvattnet innan den aflägsuas. ]Men för hvarje 

 gång Östersjöns nivå höjes, inströmmar dess vatten i Baggeus- 

 ijärden och sjunker såsom saltare till bottnen i den ganska 

 djupa fjärden ; på djupet åstadkommes sålunda allt emellanåt 

 en förändring i salthalten, som då derstädcs ökas. Xär C)ster- 

 sjöns nivå sjunker, så utflödar åter en del af vattnet ur Bag- 

 gensfjärdcu. ^len det utflödande vattnet kan endast utgöras 

 af det ofvan bottentröskeln befintliga lagret, hvilket, såsom 

 varande mest utsatt för de omblandande krafternas verkan, 

 ilr till salthalten det mest likformiga; den under 7 famnars 

 djup befintliga vattenmassan, hvars salthalt genom föregående 

 tillflöden blifvit förökad, måste qvarstadna. Sålunda blir för- 

 klarligt, hvarför profserien från Baggensfjärden visar en till 

 7 famnars djup likformig salthalt och först sedan en tilltagande. 



Ehuru BasTwensfiärdens vattenområde är relativt litet, 

 erbjuda således dess hydrografiska förhållanden ett egendom- 

 ligt intresse, då de jemföras med motsvarande förhållanden 

 såväl i den utanför liggande yttre skärgården, som i den 

 innanför lig^rrande. eo-entlisra iunerskärsyården. Olikheterna 

 visa siff äfven deri, att då vtvattnets beskaftenhet i Trälhafvet 

 före och efter den egentliga uppsjötiden varierade så betyd- 

 ligt som från 51 % hafsvatten till 64, så vexlade den i Bag- 

 gensfjärden vid samma tillfällen blott från 76 till 79; orsaken 

 dertill inses lätt af det ofvan anförda. Man skulle i sjelfva 

 verket kunna säga att Stockholm utom den yttre skärgården 

 har 2 inre skärgårdar, af hvilka den ena, Baggensfjärden, inne- 

 håller salt, men den andra, mellan Stockholm och Vaxholm, 

 endast bräckt vatten. Betilnker man huru dessa vattenom- 

 råden på flerahanda si'tt kommunicera med saltsjön och med 

 Mälaren, så har man för sig en kombination af hydrografiska 

 förhållanden, så egendomlig och omvexlande, att väl ingen- 

 städes dess motstycke står att finna. 



Inre shärcfården mellan Stockholm ooli Vaxholm. Beteck- 

 nande för denna afdelning är vtvattnets ringa och mycket 

 vexlande salthalt; hafsvattensprocenten aftager (jemför 

 slut-tab.) från 53/» i Thorsbyfjärden till 14 a 9% inom Stock- 

 holms hamnområden. Likväl är denna salthalt att betrakta 

 som ett maximum, emedan profven åro tagna i Oktober, 

 sedan uppsjö länge egt rum, hvarigenom salthalten i ytlagrcn 



