BJHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. 4. X:0 13. 9 



Vi se alltså att antalet är störst i de södra och vestra 

 delarna och afta^er mot öster och norr. 



I sitt arbete öfver nederbördsmängden i Sverige ') har 

 Professor Rubenson uppvisat, att om man uppritar linier från 

 SV. mot XO. öfver landet, så faller största nederbörden längs 

 en sådan linie dragen från kusten af Kattegat till granskapet 

 af Gefle vid Bottniska viken. Det är lätt att af Tab. I. se 

 att de län, som ligga omkring denna linie äfven öfverhufvud- 

 tao-et utmärka sio- för ett stort antal åskväder. Taga vi nem- 

 lio-en medeltalet af de i denna tabell inskrifna värdena för 



ö „ 



Gefleborgs, Falu, Upsala^), Örebro, Wermlands, Skaraborgs, 

 Elfsborgs, samt Bohus' och Hallands län, så erhålla vi 10,oi. 

 Deremot gfifva Norrbottens, Westerbottens, AVesternorrlands 

 och Östersunds län 6,37, samt Stockholms, Nyköpings, Lin- 

 köpings, Jönköpings, Kronobergs, Kalmar och Gotlands län, 

 samt Skåne och Blekinge 8,5(j. 



Utan tvifvel äro dock fem års iakttagelser för få för att 

 derpå kunna grunda en tillförlitlig jemförelse mellan de olika 

 länen i detta afseende. En sådan jemförelse vore utan tvifvel 

 af vio-t, serskildt för de mi flera ställen i landet under bild- 

 ning varande assurance-bolagen mot hagelskada. Med den 

 rino-a freqvens åskvädren öfverhixfvudtaget hafva i vårt land 

 torde dock många år förgå innan en fullt tillförlitlig statistik 

 i detta hänseende kan vinnas. Ännu svårare blir tydligen 

 förhållandet, om man vill med hvarandra jemföra olika di- 

 strikter i samma län. Riktigast synes oss derföre vara, att 

 låta ett bolag omfatta så stor del af landet som möjligt, helst 

 hela riket, och ej, såsom nu dessväiTC är fallet, vara till sin 

 verksamhet inskränkt till ett enda län. Dels är nemligen klart, 

 att förlusten blir föga känbar, om den fördelas öfver hela landet, 

 då den deremot torde understundom blifva temligen tung för 

 ett enda län, dels torde de i Tab. I. angifna talen för åskvä- 

 drens freqvens i hvarje län tillsvidare vara en någorlunda god 

 mätare äfven på den sannolika risken i de olika länen. En jem- 

 förelse mellan Tab. I och X (sid. 21) visar ock en temligen god 

 öfverensstämmelse mellan åskans och haglets freqvens. Utan 

 tvifvel torde fortsatta arbeten, såsom ofvan påpekats, sanno- 

 likt komma att i nåo-on mån förändra länens inbördes ställ- 



') K. Svenska Vetenskaps-Akademiens Handlingar, Bd. 13, N:o 10. 

 ^) Westerås län är uteslutet, emedan iakttagelserna under första året 

 der voro ofullständiga. 



