BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND SNÖ fu 
med vätgas, hvaraf följer, att äfven denna gasart kunnat hål- 
Jas tätt innesluten i apparaten. För öfrigt torde böra anmär- 
kas, att äfven en så stor otäthet som 1 hel millimeter på 24 
timmar, i fall den förefunnits, icke skulle haft något märkbart 
inflytande, åtminstone hvad försöken med atmosferisk luft be- 
träffar, enär detta endast skulle gjort 3 millimeter i timmen, 
under det mellan två på hvarandra följande förtunningar och 
elasticitetsbestämningar i allmänhet icke förflutit ens I timma. 
4. 
Derigenom att kärlen Å och B hållits nedsatta uti smäl- 
tande is har all direkt temperaturbestämning gjorts öfverflödig. 
Då vidare ingenting varit angelägnare, än att luften (eller ga- 
sen) i 4 och B skulle noggrannt antaga den vederbörliga tem- 
peraturen, så har jag, för att i detta fall vara, så vidt möjligt, 
säker, och för att åtminstone förekomma all godtycklighet, 
låtit under hela tiden, som observationerna fortgått, (endast med 
undantag för några dagar, då ett uppehåll i sjelfva observa- 
tionerna måste göras) de ifrågavarande luftreservoirerna sta 
uti is, hvilken alltjemnt påfyllts, i den mån det genom smält- 
ningen uppkomna vattnet runnit bort genom kranen k". 
Observationerna hvarje dag hafva slutat omkring kl. 2—3 e.m. 
Derefter har apparaten utpumpats och ånyo fyllts med luft 
för ett nytt försök, samt sedan lemnats till nästa dag omkring 
Nn deny observationsserie börjat. Som iskärlet 
MN O P är af betydliga dimensioner och temperaturen i det 
omgifvande rummet i allmänhet icke varit öfver 9 å 10 gra- 
der (endast två eller tre gånger något högre, men oftare lägre), 
så har ny påfyllnad endast erfordrats tre | fyra gånger under 
dygnets lopp- Med flit hafva rören CC, DD, EF tagits så 
långa, att isen utan olägenhet skulle kunna sjunka ned något 
utefter deras längd, och att det icke genom någon slags för- 
summelse någonsin skulle kunna hända, att den komme att 
sjunka ända ned till öfre ytan af kärlen Å och B. Å en an- 
nan sida är kranen k"” insatt uti en lös skifva, som blifvit 
inskrufvad i bottnen af iskärlet, så att man genom dennas af- 
skrufvande kunnat när som helst öfvertyga sig om att isen i 
kärlet hvilet på bottnen och ej möjligen hängt upp sig på 
väggarne. Till förekommande häraf har för öfrigt, på tjen- 
liga tider, isen medelst en trästieka omrörts och sammanpac- 
kats. De ringar a, b (Fig. 3), uti hvilka kärlen 4 och £ (en- 
