BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDD. BAND 2. N:O 1. Il 
grad hafva gjort sig gällande. Ännu mer blir detta klart, om 
man erinrar sig, hvad förut blifvit anmärkt, att det egentligen 
är likheten i temperatur vid två på hvarannan följande elasti- 
citetsbestämningar, mer än absoluta temperaturen, som härvid 
är af någon vigt; ty med iakttagande häraf visar sig att, då 
rummets temperatur icke under en hel observationsserie vari- 
erat mer än 2 > 3 grader, det ifrågavarande inflytandet af 
den yttre luften måste hafva varit så godt som absolut noll. 
En annan fråga af stor vigt är den, huruvida icke i följd af 
luftens rörelser inuti apparaten det kunnat uppstå några tem- 
peraturvexlingar af menligt inflytande på resultaterna. Genom 
utpumpning blir luften i £ förtunnad, deremot genom öpp- 
nandet af kranen K förtätad, under det luften i A förtunnas. 
Tager man till exempel den första förtunningen, så sker uti 
B genom utpumpningen en förtunning från 1 atmosfer eller 
Å mm 
omkring 760 till omkring 2 3 3 millimeter; deremot genom 
öppnandet af kranen & en förtätning från omkr. 2 a,3 mil- 
lim. till omkring 520, samt i A en förtunning från omkring 
760 till omkring 520. Utan att inlåta mig på det teoretiska 
af denna fråga, har det synts mig bäst att låta densamma af- 
göras genom erfarenheten. Jag hade från början föreställt 
mig, att en temligen lång tid skulle åtgå, innan jemnvigten, 
efter kranens & öppnande, blefve återställd; men fann, genom 
mångfaldiga försök vid högre och lägre tryck, att redan efter 
några få minuter manometern var och förblef fullkomligt sta- 
tionär, så att i följd deraf observationerna sedermera kunde 
tagas betydligt hastigare på hvarandra, än jag föreställt mig. 
Då nu, om någon temperaturförändring inträffat, temperatu- 
rens återställande ovilkorligen snart nog skulle hafva gjort 
sig märkbart på manometetn”!), så måste jag af den erfarenhet 
som anförts draga den slutsatsen, att om något fel i detta fall 
blifvit begånget, så har det åtminstone varit alltför litet för 
att göra sig bemärkt på mina mätningsapparater, i följd hvaraf 
!') Regnault anför (1. c. Tom. III. pag. 681), såsom bevis på den lång- 
samhet, med hvilken luft, innesluten i en metallreservoir, efter en skedd 
temperaturförändring, återtager det omgifvande mediets temperatur, att 
när reservoiren varit cylindrisk och af 20 centimeters diameter, det for- 
drats 10 å.-15 minuter, innan manometern blifvit stationär. Då nu 
mina cylindrar endast hållit 8 och 12 centimeter i diameter, så har, 
enligt denna erfarenhet, om någon märkbar temperaturförändring ägt 
rum, jemnvigten utan allt tvifvel varit återställd inom tiden för två 
successiva observationer. 
