BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 2 NO, dd 
fallet sammanbinder stammarnes bas, bildas en liksidig triangel, 
i sednare fallet får man en likbent sådan. Den uppsvällda 
ringen är, som nyss sades, ihålig, och de från den samma ut- 
gående stammarne äro äfven ihåliga, åtminstone till en del af 
sin längd. Om grenarnes ihålighet hos Terebella Hflabellurn 
veta vi intet med säkerhet, men EHLERS säger, att hos Åulor- 
rlipis ingen sådan ihålighet finnes, utan äro grenarne der fasta 
ända igenom. Stammarnes tjocklek och höjd variera mellan 
11 o. 2: m.m. Vid nämda höjd delar sig hvar och en af 
dem i flera smärre grenar, hvilka alla utbreda sig i ett plan, 
lagdt genom grundstammens och maskhusets längddiameter, 
och således gående genom det samma eller rättare genom myn- 
ningens medelpunkt. Detta är ej förhållandet med 7. flabellum, 
der grenarne utbreda sig i ett plan, som mer eller mindre 
tangerar maskrörets långsida, eller hos Aulorrhipis, der stammen 
synes vara belägen nära mynningens medelpunkt. Hos de 
maskrör jag nu beskrifver råkas de plan, i hvilka de respek- 
tive stammarnes grenar utbreda sig, i rörmynningens midt, och 
utdraget delar hvart och ett af dessa maskröret längsefter i 
vå nästan lika - stora delar. 'Grenarnes spetsar äro alltid 
något — -formigt böjda, och kröka sig utanför planet åt båda si- 
dorna. Förhållandet med förgreningen är särdeles egendomligt. 
De Bergenska exemplaren, hvilka äro bäst bibehållna, 
skilja sig något litet i anseende till förgreningen från de Azo- 
riska. Jag redogör först för de bergenska. 
Då man betraktar ett af dessa exemplar, finner man snart, 
att grenarnes antal på hvar och en af de tre från den upp- 
svällda mynningen utgående stammarne, sinsemellan jemförda, 
ej äro lika stora. Om man nämligen håller maskhuset fram- 
för sig så, att den sida eller hälft af mynningen, på hvilken 
de med det största antalet grenar försedda stammarne äro fästade, 
kommer att ligga närmast åskådaren, så har man till höger 
den stam, som bär de flesta grenarne; se fig. 1. Vi kunna 
Ietdelena denna med. Av. Cub wvenster åter kommer denorem, 
som är A närmast i grenantal, B, och midt framför, på 
andra sidan den, som bär det minsta antalet C. Hvardera stam- 
men delar sig ungefärligen 135 m.m. från sin bas i två grenar 
af andra ordningen, och dessa åter hvardera 1 två af tredje 
ordningen. Detta hos grenen C, hos hvilken således ytterst 
finnas fyra grenar. Hos B åter utsänder en af tredje ordningens 
