12 EISEN, OM AULORRHIPIS. 
finnas mycket sällan lösa fragment, och man kan uppställa 
som regel, att den är fullkomligt fri från sådana. | 
I vinklarne mellan de särskilda grenarne, samt mellan 
grenarne och de större stammarne utbreder sig den omgifvande 
membranen till en mellan de samma utspänd hud, hvilken 
visar flera skiktade lag af ett spolformigt utseende. ”Troli-' 
gen tjena dessa lag till att fästa grenarne starkare vid hvar- 
andra. Mellan lagen finnas, i'synnerhet i grenvecken, talrika 
hopar af små rundade korn af obekant ämne, hvilket det 
lika litet lyckats mig som HEuHLERS att upplösa. Ehuru de 
flesta af dessa spolformiga kornhopar finnas mellan lagen, före- 
komma dock sådana äfven utanpå membranen, ehuru de der ej 
äro samlade i spolformiga hopar, utan synas mera jemt för- 
delade. I allmänhet finnes den spolformiga anordningen en- 
dast i grenvecken; på och i sjelfva stammarne ligga kornen 
vanligen 1 långa rader. ; 
Dessa kornhopar har jag ej funnit hos alla exemplar. Hos 
ett saknas de nästan alldeles i grenarne, och hos samma exem- 
plar äro de utanpå sjelfva membranen sittande inskränkta till 
ett fåtal. De förra tyckas således ej vara ett osvikligt känne- 
tecken på grenarnes membranhölje, ehuru de, när de före- 
komma, stundom lemna en karakter till skiljandet af grenarnes 
membran från sjelfva maskrörets, der dessa hopar ej före- 
komma långt ned, med samma spolformiga utseende. 
På denna membran synas, sedan de stora skalfragmen- 
ten och sandkornen blifvit undanrödda, talrika små korn, 
hvilka ega en påfallande likhet med de i grenarne befint- 
liga, endast ordnade på ett afvikande sätt, i det att de 
ofta äro samlade i rosettlika hopar, ofta äfven oregelbundet 
strödda. Antager man, att flera sådana membraner lågo på 
hvarandra, samt att dessa sedan sågos från sidan i optisk 
genomskärning, så torde dessa kornhopar få ett spolformigt 
utseende, likasom 1i grenarne. Jag är derför böjd att an- 
taga, att grenarne ej äro något annat än sjelfva maskhusets 
membran, "förstärkt med flera lag, oregelbundet lagda på 
hvarandra, för att kunna såsom förgrenade ega den styrka, 
som är nödvändig för deras bestånd, och hvilken ytterligare 
ökas derigenom, att de i sig innesluta en mängd sandkorn, 
hvilka åt grenarne förläna en verkligen glasartad fasthet. 
Enligt EHLERS äro dessa små korn analoga med de hos vissa 
hornspongior förekommande små kornen. De af O. SMIDT af- 
