s 
14 EISEN, OM AULORRHIPIS. 
digt sitta fästadt utanpå grenarne och äfven omgifva de på 
maskrörsmembranen ' synliga, mörkare ådrorna. Att detta se- 
nare ej eger rum har jag redan nämt, och på de exemplar 
jag undersökt, och hos hvilka ingen den ringaste anledning 
finnes till det antagandet, att de skulle vara fullständiga eller 
på något sätt skadade, finnes intet spår till ett sådant gre- 
narne omgifvande sarkodlag. Förr än man verkligen funnit 
ett sådant, eger man ej den ringaste orsak till att antaga, att 
grenarne äro något annat än en af masken förfärdigad till- 
byggnad till skydd för fiender, eller fördelaktig vid fångan- 
det af små kringsimmande djur. VWVisserligen hafva vi ännu 
inga iakttagelser öfver det sätt, hvarpå masken skulle kunna 
förfärdiga dessa grenar, men troligen hafva tentaklen dervid 
varit i verksamhet. Prof. S. Lovén har till mig -yttrat den 
förmodan, att djuret med tentaklen fångat sandkornen, samt 
sedan omgifvit dem med ett stelnande slem. En sådan tolk- 
ning synes mig äfven i hög grad sannolik. 
EHLERS torde kunna stödja sitt påstående genom att an- 
föra en spongia, i hvilkens horntrådar finnas inbäddade sand- 
korn. En sådan är Dysidea fragilis JOHNsSTON. Dock finnes 
en väsendtlig olikhet mellan. Dysidea och Aulorrlupis; den 
förras spongiolintrådar omgifvas af en mängd sarkod och proto- 
plasma, och ingen saknas af de karakterer, hvilka böra åter- 
finnas hos alla spongior. Den enda egenheten är den, att 
horntrådarne innesluta sandkorn. Hos Aulorrhipis åter' saknas 
alla karakterer som utmärka spongiorna, ja alla som öfver- 
hufvud taget äro utmärkande för sjelfständiga organismer, huru 
lågt stående de än må :- vara: den saknar celler, förvandlade 
eller ursprungliga. 
EHLERS är äfven af den meningen, att Aulorrhipis är nära 
beslägtad med Stromatopororna, en grupp af försteningar, hvil- 
kas plats i systemet hittills ingen författare lyckats angifva. Att 
Stromatopororna ej äro hornspongior är säkert, ty förutom det 
förhållandet, att hornväfnad, såvida den ej imnehåller kalk eller 
kisel, ej har kunnat blifva förstenad, finnes ingen likhet 
mellan Stromatopororna och spongiorna, vare sig horn-, kalk- 
eller kisel-spongior. Åtminstone är förhållandet sådant med de 
Gotländska representanterna af denna grupp. e 
Hvad Stromatoporornas natur beträffar, tror Jag mig med 
temlig säkerhet kunna påstå, att dessa länge omtvistade orga- 
nismer äro ofantliga Hydroidstockar, jättelika i förhållande 
