BIHANG TILL K. SV, VET.-AKAD. HANDL. BAND 2. N:0 8. 5 
ett ljusblått pulver. Den genom häftig hvitglödgning af 
hydratet erhållna oxiden bildar hårda och täta stycken af smut- 
sig, violett färg och eg. v. (vid 15”) 6,852. Den eg. v. af oxid, 
beredd genem oxalatets glödgning, är enligt HERMANN!) 6,64. 
Oxiden släcker sig icke med vatten såsom lantanoxiden, och 
den är äfven en betydligt svagare bas. Den löses lätt, äfven 
efter glödgning, i syror. Den utdrifver amoniak ur amoniak- 
salter. 
Didymhydrat. Di O; H;. Genom fällning af didymsalters 
lösningar med kaustikt kali eller natron erhåller man en voly- 
minös, rödaktig fällning, som uppsuper kolsyra ur luften, dock 
mindre begärligt än lantanhydratet. Marignac?) har funnit den 
ofvan uppgifna formeln. 
Didymsuperoxid. Genom måttlig glödgning af didymoxid 
eller didymnitrat, oxalat o. s. v. vid lufttillträde antager den 
en mörkbrun färg af superoxid. Denna blandning (eller för- 
ening) af didymoxid med superoxid reduceras lätt till oxid 
genom upphettning i en ström vätgas; den löses uti syror under 
utveckling af ozon, i klorväte under utveckling af klor. Den 
mängd syre, som den bruna oxiden afgifver vid behandling 
med syror, är ganska ringa, uppgående endast till 0,446 proc. 
(HERMANN) eller 0,32—0,88 proc. (MARIGNAC). 
Didymsalter. Didymoxidens salter utmärkas af en röd, i 
blått stötande färg; deras lösningar hafva söt och sammandra- 
gande smak samt reagera icke på lackmuspapper. Särdeles 
utmärkande för didymsalter är det praktfulla absorptions- 
spektrum, som deras lösningar gifva för spektroskopet och för 
hvilket hänvisas till GLADSTONE?), Roop?), BUNSEN) och ERK '). 
Kali och natron gifva med didymsalter ett, 1 ett öfverskott 
af fällningsmedlet olösligt hydrat, hvars uppkomst dock hin- 
dras genom vinsyra. — Amoniak och svafvelamonium fälla gelé- 
artade basiska salter. — Karbonater af alkalimetallerna fälla 
didymkarbonat nästan olösligt i öfverskott af fällningsmedlet. 
— Bariumkarbonat fäller, äfven i köld, fullständigt didym- 
salters lösningar. — Ozalsyra och lösliga oxalater gifva en i 
DEJE pr. COHN 82:38 
2) Ann. de Ch. et Phys. [3] 38,156. 
SKRQu. J.FChRem.r Soc: 10,319: 
4) Sill. Am. J. 34,129. 
5) Pogg. 128,100 och Ann. Ch. u. Pharm. 137,11. 
Syr Zertscnr. ft. CHI 5107. 
