18 0. GUMALIUS, GLACIALA BILDNINGAR. 
Då jag i några fall ej kommit till alldeles samma resultat, 
som de ofvan citerade, har jag ytterligare genomgått de från 
geologiska byrån utgifna bladbeskrifningarne och i dessa fun- 
nit följande upplysningar i här ifrågavarande sak. 
År 1862:1) 
»Utom de fina sandskikt, som ofta genomdraga den hvarf- 
viga leran, anträffas här mångenstädes under denna lera ett 
ända till 7—8 fot mägtigt lager af vanligen fin sand, hvilken 
ej får hänföras till krosstensgruset, utan måste betraktas såsom 
tillhörande antingen en utbredning af rullstensåsarne, der så- 
dana finnas i granskapet, eller ock i motsatt fall den hvarfviga 
leran sjelf, emedan denna sand också är hvarfvig, hvilket be- 
tingas af dels olika korn och dels olika färger hos sanden.» 
Samma år:?) Hvarfviga leran ligger ofvanpå hvarfviga mer- 
geln; ju mägtigare den förra är, desto kalkfattigare är den se- 
- nare. Denna aflagring »hvilar antingen omedelbart på kross- 
stensgruset eller ock på en fin, hvit, i öfversta lagret något 
lerblandad, men sedan fullkomligt ren sand, stundom flera fot 
mägtig.» 
År 1863:3) »Under lermergeln träffas vanligen på 15—20 
fots djup en mycket kalkrik sandmergel, ofta utan tecken till 
inblandad lera. Den är dock tydligt skiktad.» 
Följande året:?) »Af denna lerart träffar man, isynnerhet 
på ställen, der leran eger större mägtighet, trenne olika vari- 
eteter. Den understa och följaktligen den äldsta består af 
vexlande lager af en fin gråblå lera och fin lerfri, nästan hvit 
sand. Denna varietet är den kalkrikaste och sandskikterna 
deri fullt ut lika rika derpå, som lerlagren. Den mellersta 
varieteten är vanliga lermergeln och den öfversta den hvarf- 
viga kalkfria leran.» Sandmergeln »har aldrig blifvit träffad 
der, hvarest hvarfviga lerans hela mägtighet är mindre betyd- 
lig. Öfvergången mellan sandmergeln och lermergeln sker än 
ganska hastigt än åter mera långsamt; vanligen möter vid dess 
början ett sandskikt af vid pass 0,5 tums mägtighet, så ett 
tunnt lerskikt, hvarefter sandskikterne blifva allt mägtigare, 
och lerskikterne allt tunnare, till dess slutligen nästan endast 
sand, blott på enstaka punkter- genomdragen af ett fint ler- 
1), SG. U. N. 0. t. u. om” bl. »Arbogay af E.: SIDENBLADH. 2. 
2) S. G. U. N. o. t. uu: om bl. »Södertelge» af A. E; TÖRNEBOEM. 4; 
3y SG UU. No. t. us om, bl: »Stockholm»-arf J: OC ERIES: AV HO WAGIS 
QVIST och A. E. TÖRNEBOHM.. 6. 
1) S. G. U. N. 0. t. u. om bl. »Angsö» af J. O. FRIES och V. KARLSSON. 10. 
