BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD.. HANDL. BAND. 2. N:0 de 19 
skikt, finnes. Ganska sällsynt är, att omedelbart efter mergeln 
en sådan nästan lerfri sandmergel vidtager.» 
Ar 1865:!) »Hvarfviga leran har öfverallt en utmärkt tyd- 
lig: skiktning, särdeles som de små, 1 å 5 linier tjocka, lagren 
oftast äro skilda genom tunna sandlameller, så att leran vid 
torkning sönderfaller i skifvor. De understa, närmast kross- 
stensgruset liggande lagren äro ofta mycket sandiga, och ej 
sällan träffas närmast under den hvarfviga leran ett lager af 
tydligt skiktad gröfre eller finare sand, hvilket sannolikt bör 
anses såsom den understa länken af denna 'aflagring.» 
År 1867:2) »Någon egentlig hvarfvig mergel finnes här icke, 
men dess rum intages af en bildning, som dock måste dit hän- 
föras. Detta är en fin, hvit, något lerig sand, med en obetyd- 
lig halt af kolsyrad kalk och talkjord». — Strax derefter: 
»Utan tvifvel finnes en öfverensstämmelse både i ålder och 
bildningsorsaker mellan denna kalkhaltiga sand och hvarfviga 
mergeln, fastän lokala förhållanden verkat till frammanande af 
stora olikheter så i fysiskt, som kemiskt hänseende. Man kan 
sluta härtill från det likartade i lägringsförhållandet. Sålunda 
träffas denna kalkhaltiga sand alltid under hvarfviga leran, 
hvilket utvisar en något tidigare afsättning. 'Dertill kommer 
den stundom företedda vexellägringen mellan sandens yngre 
del och hvarfviga lerans äldre. Dessa omständigheter visa full- 
komlig öfverensstämmelse med det hos hvarfviga mergeln rå- 
dande förhållandet, äfven om allt afseende på den obetydliga 
halten af karbonater utelemnas. Sandens utbredning är likväl 
ej på långt när så stor som hvarfviga lerans. Endast i dju- 
Parelgänkenfrass Im har den anträffats; då vanligen med en 
mäsgtighet af ett par fot, men stundom, såsom vid Yngaren, 
uppnående 14 fot.» 
Vidare samma år:3) Under den hvarfviga leran träffas en 
ren, vackert aflagrad sand. »Många bland sådana sandaflagrin- 
gar under hvarfviga leran äro troligen att anse som blott för- 
sta länken af denna lera, och äro derför icke att hänföra till 
krosstensgruset;» samt »hvarfviga leran, som i lågländare och 
mera öppna trakter har befunnits uppnå en mäktighet af 20 
—30 fot, upptager i nedre lagren än tunnare, än tjockare sand- 
skikter och blir då hårdare, under det den öfre delen deraf 
1) 8 G. U. N. o. t. u. om bl. »Malmköping» af A. E. TÖRNEBOHM. 17. 
2) 8. G. U. N. o. t. u. om bl. »Eriksberg» af D. HUMMEL. 22. 
3) S. G. U. N. o. t. u. om bl. »Tärna» af E. SIDENBLADH. 24. 
