Je 0. GUMAELIUS, GLACIALA BILDNINGAR. 
Sedan jag nu tror mig hafva bjudit skäl för mitt påstå- 
ende om de skiktade glaciala bildningarnes tillkomst, återstår 
att visa deras åldersförhållande till krossgrusets olika bäddar. 
Efter det, som i det föregående är nämndt, är temligen 
klart, att den redan förut anförda regeln: »krosstensgruset är 
den äldsta bland posttertiärtidens (glacialtidens) bildningar in- 
om Sverige», icke längre håller streck i sin fulla utsträckning. 
Inom mellersta Sverige har man visserligen inga bestämda 
bevis på, att bottengruset på något enda ställe hvilar på an- 
dra »lösa jordarter»; man måste der anse det såsom det un- 
dersta liksom det väl också är det älsta lagret. Men på bot- 
tengruset hvila ingalunda alltid omedelbart de öfre krossgrus- 
bankarne, det yngre krossgruset. Tvärtom är det nu visadt 
vara ett sannolikt ej ovanligt faktum, att glacialsand och stun- 
dom något glaciallera ligger under det sistnämnda, om också 
det är en ännu vida allmännare regel, att glaciallera och äfven 
glacialsand hvila ofvanpå det yngre krossgruset. 
Om vi deremot för jemförelse skull, se något ut öfver det 
hittills begränsade området, så finna vi redan 1 Sveriges syd- 
liga del, i Skåne och Halland, enligt hvad ÖO. Torzrir, L. 
HOLMSTRÖM med flere gifvit vid handen samt enligt de af 
Sveriges Geologiska Undersökning verkställda utredningar, att 
det der är ett allmänt faktum, att krossgrusleran, hvilken sy-' 
nes motsvara det öfre Sveriges bottenmorän?!), der vilar of- 
vanpå skiktade sand- och leraflagringar, under hvilka man icke 
alltid träffat någon dylik krossgrusbildning. 
Att förhållandet är likartadt 1 Danmark, Tyskland och 
England meddela FORCHHAMMER, BERENDT, LYELL m. f. 
Från östra sidan om Östersjön har man uppgifter af v. 
HELMERSEN och FR. SCHMIDT, enligt hvilka allmänna lagrings- 
förhållandet i dessa trakter är: »blocksand» och »blocklehm» 
samt derunder mägtiga bäddar af skiktad lera och sand. 
Således är det ett lika allmänt faktum i de Sverige om- 
gifvande länderna och i vårt sydligaste landskap, att en bot- 
tenmorän ligger ofvanpå skiktad lera och sand, som i det öf- 
riga Sverige motsatsen, att de skiktade bildningarne ligga of- 
vanpå bottenmoränen. 
dan lade sig på leran. Vid en möjligen följande ny sänkning lade sig 
ånyo lera på sanden o. s. v. så länge glacialelfvarnes sand och slam 
här hade sin aflagringsplats. I J. Geikies nyss hitkomna arbete »The 
great ice age», finner man också, att det i Skotland är ganska vanligt. 
att leran ligger underst och sanden ofvanpå. (Not tillagd vid tryckningen). 
!) Jfr O. TORELL. Undersökningar öfver istiden. 
