BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 2. N:0 11. 1i 
veckla någon ansenligare kraft), kunnat så totalt försvinna. 
Platåns yta är nemligen just af den beskaffenhet, att den på 
mångfaldiga ställen synbarligen måst vara hinderlig vid en 
sådan bortsvämning. Det oaktadt saknar den ytterst kuperade 
trakten åt SO., S. och SV. om sjön Åsnen nästan fullständigt 
sandaflagringar; till och med i mossarne äro de mycket säll- 
synta, utan hvilar torfdyn direkt på krossgruset. Öfver dessa 
trakter borde dock slammet hafva förts fram, innan det afsat- 
tes i den vidsträckta dalen vid Karlshamn. Antagligen skulle 
vi också se lemningar af slamtäcket mellan rullstensbildningen 
och krossgruset på något af de mångfaldiga ställen, der kon- 
takten dem emellan kan följas på långa sträckor. Der en öf- 
vergång mellan rullstensgrus och krossgrus förefinnes, är na- 
turligen hvarje tanke på slamtäcket utesluten. Dessa båda 
bildningars förhållande till hvarandra är synligt nästan öfver- 
allt och bortvillas ej af skiktade aflagringar såsom i Mälar- 
dalen; ingen enda observation kan här berättiga till antagandet 
af slammets fördolda läge under rullstensmassorna såsom der- 
städes. Om man också jemför sådana trakter, der det är syn- 
bart, att stora nedsvämningar under en längre tid egt rum, 
såsom Lagans dal med den vid Karlshamn utmynnande, eller 
med det öfriga Blekings djupa och trånga dalar, så befinnes en så 
stor skilnad vara rådande, att man står fullkomligt redlös vid ett 
försök att i denna riktning förklara olikheterne. Lagans dal 
med sina ofantliga rullstensmassor, jemte dessas eqvivalenter 
nedanför på slätten, der de utbredt sig som ett mägtigt och 
vågformigt fält, här och der framträdande ur yngre bildningar 
samt följbart ända ned till Hallandsås — hvarest finna vi väl 
motsvarigheter härtill i Bleking? Ingenstädes se vi der annat 
än några få, väl formade men låga och oansenliga åsar, hvilka 
likväl genom sin jemnhet göra skarpt afbrott mot detta land- 
skaps i öfrigt mycket blockfyllda yta. Det kunde tyckas, som 
skulle de betydande rullstens- och sandmassorna på Hallands- 
slätten just lemna ett stöd för erosionsteorien; men dervid rå- 
kar man i den förlägenheten att först nödgas förklara, huru 
desamma med sin rikedom på kritfragmenter kunna härstamma 
från Smålands högtrakter, hvarest icke ett spår af krita an- 
träffas, ej ens i detta landskaps så allmänna bottenmoräner. 
I södra Halland likasom i norra Skåne!) kan man just genom 
1) Jfr D. Hummel, Öfvers. af de Geol. Förh. vid Hallandsås; Vet. Akad. 
Förh. 1871. 
