BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. 2. N:O 11. 25 
i någon mon ledande för vattenloppet. Dervid borde också 
dessa förut kanske dolda åsar framträda så, som om de skulle 
blifvit danade uti sandmassan, till följd af en der framflytande 
elf såsom erosionsteorien vill göra troligt. 
Af det redan anförda följer väl också temligen otvunget, 
att vi för glacierelfvarnes lopp icke äro nödsakade till att 
tänka oss några andra nivåförhållanden än de ännu rådande. 
Det är ju klart, att dessa elfvar måste vid bortflytandet blifva 
beroende endast af markens lutning på stället. Om de der- 
jemte icke kunna tänkas hafva hopfört rullstensmassan från 
början, utan blott åstadkommit en delvis förflyttning af mate- 
rial nedåt, efter rullstensbildningens längd, så finnes ej längre 
skäl, hvarför vi skulle ställa deras riktning 1 något slags be- 
roende af inlandsisens genom refflorna angifna rörelse eller af 
landets blott allmänna lutning. Då vi således någonstädes 
kunna se, att inlandsisen framgått oberoende af markens relief, 
så ega vi strax anledning att söka glacierelfvens lopp i en 
från isens rörelse mer eller mindre afvikande riktning!). Att 
dervid elfvens och isens rörelse kunnat vara hvarandra till 
och med rakt motsatta under längre eller kortare sträcka, 
framgår genom iakttagelserna öfver rullstensaflagringars struk- 
turförhållanden, som jag redan antydt. Det är naturligen blott 
inom sådana trakter, der platåer med lutning åt flere sidor 
framträda, eller med andra ord, der vattendragen gå i mycket 
vexlande väderstreck, som man kan vänta att få se dylikt. 
Det vackraste exemplet på ett sådant förhållande inom den nu 
undersökta delen af sydsvenska höglandet erbjuder rullstens- 
bildningen mellan Hilleshult och Svensbygget (Halland). Vid 
en granskning ser man nemligen, att den i sin sydvestra ända, 
på den högsta trakten, är ytterst oansenlig samt endast utgöres 
af rullsten. Dimensionerna tilltaga hastigt mot NO., men ma- 
') Så exempelvis går Lagadalens stora rullstensbildning från Ljungby 
rakt ned öfver Markaryd till Skåne. Mellan Markaryd och Sjöaryds 
gästgifvaregård söker man förgäfves rullstensgrus på en half mils 
sträcka i Lagadalen. Men nära det sednare stället tillstöter en annan 
ås, som kommer ned från Upsala i Hinneryds s:n och sedan följer 
Lagadalen ända ned till låglandet vid Laholm. Detta förhållande är 
så mycket anmärkningsvärdare, som Lagadalen mellan Markaryd och 
Sjöaryd är särdeles väl utpräglad och icke i något hänseende synes 
gifva stöd åt det antagandet att dess vatten, till följd af någon för- 
dämning, tagit sin riktning annorlunda än nu. En sådan fördämning 
mellan Markaryd och Sjöaryd skulle erfordrat slammassor af ett par 
hundra fots mägtighet med omkring 9000 fots bredd (se kartan), af 
hvilka likväl ej ett spår numera finnes qvar. 
