26 D. HUMMEL, OM RULLSTENSBILDNINGAR. 
terialet förändras först i närheten af Hilleshult. Der blir rull- 
stensbildningen allt mera rik på sand, under det rullstenarne 
aftaga. Materialet är der äfven bättre rulladt. Denna struk- 
turvexling i stort råder mindre, om ens något, inom den ut- 
präglade åsrygg, som slingrar sig fram genom samma stora 
rullstensfält. I denna vexling ligger synbarligen en antydan 
till, att materialets förflyttning, hvilken naturligen främst måste 
drabba de lättare kornen (sanden), der egt rum från SV. mot 
NO., under det att refflorna i trakten visa att isens rörelse 
varit ungefär från NO. till SV.!); Men en sådan vattnets rö- 
relse öfverensstämmer fullkomligt med dess nuvarande?). Den 
mera mot NO. synliga åsen har deremot sin utveckling mot 
SV. och då det der utströmmande vattnets forna rörelse såle- 
des äfven varit öfverensstämmande med dess nuvarande?), torde 
anledning ej saknas att för vattnets aflopp vidare mot lågtrak- 
ten anse de ännu rådande nivåförhållandena hafva varit redan 
på den tiden bestämmande. 
Ungefär detsamma gäller om åsen från Tansjön N. ut 
förbi Hinneryd. Den derstädes en gång framflytande elfven 
gick sannolikt i samma riktning som den nuvarande lilla bäc- 
ken, tills den vid Bolmen förenade sig med de öfriga och tog 
den lämpligaste vägen till Lagadalen, förbi Nöttja, dit temligen 
betydande massor af fin sand nedsvämmats. Härigenom för- 
klaras den rikliga tillgången på sand i trakten kring Vrå, på 
samma gång som rullstensmassornas brist på sand på något 
afstånd samt åt skilda håll derifrån. För de öfriga i de större 
dalarne liggande rullstensåsarne råder i detta hänseende ingen 
tvetydighet. Först på låglandet öfvergå de till finare grus 
och sand. En åsbildning, som vid undersökningen af trakten 
söder härom torde förtjena en granskning i och för utredandet 
af denna fråga, är den från Markaryd ned genom Skåne fram- 
gående. Den går nemligen öfver en ganska hög trakt, hvar- 
ifrån vattnet rinner åt två motsatta håll. Rullstensmassornas 
utseende och utbredning N. vid Markaryd antyda också nöd- 
vändigheten af en sådan granskning. Möjligen kan inom Skåne 
upptäckas några bergarter, som genom sin egendomlighet göra 
denna frågas utredning genom »stenräkningar» möjlig, hvilket 
') Om isens vexlande rörelse inom Skandinavien, jfr O. TORELL i »Un- 
ders. öfver istiden» II 1. c. samt i inledningen till Dr Holmströms 
uppsats »Märken efter istiden». Malmö 1865. 
2) Se kartan, tafl. 1. 
