BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND: 2. N:0O 11. 27 
knappast torde vara händelsen vid de förutnämnda åsarne, till 
följd af berggrundens ytterst likartade utseende inom trakten. 
Som en del af höglandet i södra Sverige redan förut varit 
föremål för detaljerade geologiska undersökningar, såväl inom 
Vestergötland som Skåne!), torde det vara skäl att här om- 
nämna några derstädes observerade fakta, för så vidt de kunna 
anses bidraga till en belysning af de i denna uppsats behand- 
lade frågor. 
Den undersökta delen af Vestergötland är belägen omkring 
Borås och Ulricehamn mellan Vårgårda i norr och Kinna vid 
Viskan i söder. Inom den areal af 35 qv.mil, som der är 
närmare känd, stiger landet från 56 fot upp till 1100 f. öfver 
hafvet. 
Endast sällan synas rullstensaflagringarne der vara sym- 
metriskt utbildade och med tydliga på längre sträckor fortlö- 
pande åsryggar. Mestadels utgöras de enligt kartbeskrifnin- 
garne af storartade rullstensfält, starkt, men oregelbundet ku- 
perade, dock med här och der synliga åslika ryggar. I de 
flesta fall följa de större dalar och öfverensstämma då med 
refflornas riktning. Men ej sällan ser man också stora fält, 
som ligga utsträckta vinkelrätt deremot. Särdeles dessa sednare 
framträda mera sporadiskt, men äfven hos de förra förmärkas 
ofta ganska betydande afbrott. Då jag ej varit i tillfälle se 
dessa rullstensaflagringar, kan jag ej närmare uttala mig om 
den större eller mindre likhet, som de, hvad beträffar ytformen, 
kunna hafva med de från Småland och Halland omtalade. 
Hvad som torde vara skäl påpeka och som i beskrifningarne 
framhålles är: blockens närvaro ofta inuti åsarne, men sällan 
ofvanpå dem; den här och der sedda öfvergången från tydlig 
moränbildning till rullstensaflagring?); aftynandet af rullstensås 
mot dess högst liggande ända och lätt synbara utveckling nedåt 
en dal; rullstensgrusets stundom mot branta höjder hopvräkta 
1) För de delar af Skåne, som jag varit i tillfälle närmare lära känna 
— nordvestra, mellersta och sydöstra — torde lämpligast vara att 
vid annat tillfälle redogöra, i samband med andra der sedda förhål- 
landen från istiden, emedan de derstädes ega ett särskildt intresse 
utom det de hafva genom sin öfverensstämmelse med de i Halland 
och Småland iakttagne. | 
2) Exempel på en sådan öfvergång i åsens längdriktning torde finnas 
bland annat i Rångedalen och Hössnadalen inom bl. Ulricehamn. 
Den sednare åsen aftynar mot sin högst (på 1100 fot) liggande ända. 
I beskrifningen äro teckningar till den förra framställda å sid. 33. 
