w 
BIHANG TILL K. SV. VET. AKAD. HANDL. B. 2. N:O 14. Ul 
sig svårlösliga kristallkrustor af dubbelsalter af ceritoxidernas 
sulfater och kaliumsulfat. Dessa tvättas med en koncentrerad 
lösning af kaliumsulfat, hvaruti de äro olösliga och lösas derpå 
uti saltsyrehaltigt vatten. Ur lösningen kunna ceritoxiderna ut- 
, 
fällas med kali. Denna metod upptäcktes och användes först af 
BERZELIUS, som derigenom lyckades fullkomligt skilja cerium från 
yttrium (gadolinitmetallernas dubbelsalter med kaliumsulfat äro 
nämligen lösliga i en mättad lösning af kaliumsulfat) sedan han 
förut förgäfves sökt skilja de båda metallerna åt med amonium- 
karbonat, oxalsyra och ferrocyankalium. De härvid erhållna 
dubbelsalterna äro emellertid, såsom SCHEERER visat, smittade af 
jernoxidsulfat (stundom ända till 7 procent) och denne rekommen- 
derar derför att före fällningen med kaliumsulfat aflägsna jern- 
halten. ScHMIDT föreslår att glödga de jernhaltiga dubbelsulfaterna 
med kol, borttvätta det svafvelkalium, som härvid bildas, lösa 
återstoden i klorvätesyra, oxidera den i lösningen befintliga jern- 
: kloruren till klorid och derpå afskilja jernet medelst bariumkar- 
bonat. Då denna metod ej är lämplig vid qvantitativa analyser, 
föreslår han att i dylika fall fälla dubbelsulfaternas lösning med 
klorbarimum, afdunsta filtratet till torrhet (i vattenbad), lösa åter- 
stoden och behandla med bariumkarbonat. GiBBS rekommenderar 
användandet af natriumsulfat, 1 stället för kaliumsulfat, emedan 
det förra, 1 synnerhet om man opererar med heta lösningar, ger 
ett svårlösligare dubbelsalt och således fäller fullständigare. Fäll- 
ningen löses i varm, utspädd klorvätesyra och fälles med oxalsyra. 
Den metod, jag användt för att ur ceriten framställa rena 
ceritoxider, är följande, som först föreslagits af MARrRx, sedermera 
utbildats af MARrRIGNAC och numera med större eller mindre för- 
ändringar allmänt användes. Den ytterst fint pulveriserade ce- 
riten öfvergöts med koncentrerad svafvelsyra, Hvarvid massan 
under värmeutveckling pöste upp något och sedermera hårdnade 
till torra, askgråa klumpar. Dessa pulveriserades och behand- 
lades på nytt med svafvelsyra under uppvärmning på sandbad, 
till dess massan åter torkat. (Enligt SONNENSCHEIN skall sådan, 
med svafvelsyra behandlad, cerit äfven efter årslång förvaring 
vid behandling med vatten utveckla vätgas i betydlig mängd. 
DEMmARcAY har likaledes iakttagit att ceriten vid behandling med 
saltsyra utvecklar vätgas.) Den torra massan lades i en hessisk 
degel och upphettades i koleld till börjande glödgning, hvarmed- 
fortfors till dess den gråa massan blifvit rödaktig. Genom upp-- 
hettningen sönderdelades nämligen det bildade ferrisulfatet i 
