14 JOLIN, OM CERIUM OCH DESS FÖRENINGAR. 
Efter sin upptäckt af didym använde MOsaANnDER oxidatiol 
medelst klor för att afskilja cerium. Denna också af MARIGNA( 
rekommenderade metod har jag användt och dervid förfarit p 
följande sätt: Den genom de blandade sulfaternas lösning och 
fällning med natron erhållna blandningen af de tre oxidernas 
hy drater tvättades med kallt vatten SE dekantering), upp- 
slammades derefter i vatten och behandlades med klor till full 
mättning. Härvid förändrades blandningens färg, en ljusgul fäll- 
ning af cerrum bioxidhydrat bildade sig, under det att lanthan- 
och didymoxidhydraterna upplöstes. Då emellertid detta särskil- 
Jande endast är approximativt, lemnades blandningen att stå ett 
dygn i ett tillslutet kärl för att digereras med den klorrika vät- 
skan, hvarefter fällningen affiltrerades, tvättades och löstes i klor- 
vätesyra eller utspädd saltsyra, ur hvilken lösning den åter fäldes 
med natron eller amoniak, för att ånyo behandlas med klor. Sedan 
detta upprepats ett par gånger, pröfvades en koncentrerad lös- 
ning i klorvätesyra af en del af fällningen med spektroskop. 
Den gaf då alltid tydliga didymlinier, hvarför den underkastades 
förnyad fällning och behandling med klor o. s. v., hvilket upp- 
repades ända till dess den koncentrerade lösningen vid pröfning 
ej längre gaf några linier, hvartill vanligen erfordrades 5 till 6 
behandlingar med klor. Den sist erhållna fällningen, som sålunda 
bestod af rent ceriumbioxidhydrat, löstes derpå i klofvätesyra och 
fäldes med oxalsyra. Sedan den i början af ostlika klumpar be- 
stående fällningen blifvit kristallinisk, affiltrerades den, torkades 
och glödgades i en platinaskål till dess den helt och hållet för- 
vandlats till gul ceriumbioxid. Sedan denna genom kokning med 
vatten befriats från en möjlig halt af alkalier, löstes den genom 
kokning med svafvelsyra under tillsats af svafvelsyrlighetsvatten 
för att reduceras till sesquioxid. Lösningen behandlades med 
vätesvafla, hvarvid en obetydlig mörkbrun fällning (af svafvel- 
koppar, svafvelmolybden o. d.) afsatte sig. Den filtrerade lösningen 
afdunstades på sandbad, då inom kort cersesquioxidsulfat utkristal- 
liserade. Detta salt, som utpressades genom papper och genom 
upphettning i platinaskål gjordes vattenfritt, tjenade sedermera 
till material för framställande af öfriga föreningar. 
Porr har modifierat MOSANDERS metod så till vida, att han 
löser de blandade oxiderna (erhållna genom glödgning af oxala- 
terna) 1 klorvätesyra, förjagar öfverskottet af syra, tillsätter na- 
triumacetat och inleder klor (eller tillsätter natriumhypoklorit) i 
lösningen, som deraf färgas gul och vid derpå följande upphett- 
