24 JOLIN, OM CERIUM OCH DESS FÖRENINGAR. 
vätgas, men upptager då ännu hastigare syre ur luften och för- 
glimmar (till större delen åtminstone) till bioxid, äfven om den 
förut fått fullständigt kallna i vätgasatmosfer. Äfven Porr upp- 
gifver, att han på detta sätt erhållit oxidulen såsom ett hvitt, i 
luften rodnande pulver. . 
Ceriwumsesquioxidhydratet (cerohydratet) fälles med hvit färg 
af alkalier ur lösningar af sesquioxidens salter. Den voluminösa 
och gelatinösa fällningen mörknar emellertid hastigt genom upp- 
tagande af syre ur luften och antager en gulgrå färg, som små- 
ningom genom absorption af mera syre och kolsyra öfvergår till 
rödgul. Hydratet är en stark bas; nyss fäldt utdrifver det vid 
kokning med amoniumsalter amoniak ur dessa, men har det nå- 
gon tid varit utsatt för luften, går denna egenskap förlorad. I 
alkalier är hydratet fullkomligt, i alkalikarbonater i det närmaste 
olösligt. Nyss fäldt är hydratet ytterst lättlösligt i syror, men 
delvis oxideradt genom luftens syre, bildar det stundom vid be- 
handling med syror svårlösliga basiska salter och löses endast 
delvis; losunden är då gul; upphettadt med klorvätesyra utveck- 
lar dant hydrat klor och kolsyra. År hydratet utfäldt medelst 
amoniak, innehåller det oftast basiska cerosalter, i synnerhet är 
detta fallet, om det fälts ur sulfatlösning, i hvilken händelse den 
i hydratet närvarande svafvelsyran ofta ej ens kan fullständigt 
bortjagas genom glödgning. Vid upphettning förvandlas hydra- 
tet till bioxid. 
Om hydratet utfälles med natron vid närvaro af en betydlig 
mängd kloramonium, är det som vanligt hvitt, men denna färg 
förändras icke mera, beroende på att hydratet nu ej upptager 
syre ur luften, utan endast kolsyra. Vid behandling med klor- 
vätesyra utvecklar det ej heller klor, utan blott kolsyra. Vid 
upphettning till 100” upptager det något syre (enligt ZSCHIESCHE 
så mycket, att den derigenom bildade bioxiden uppgår! till 5,31 
proc. af det hela). ZSCHIESCHE, som närmare undersökt denna för- 
ening, har funnit, att den är ett basiskt cerokarbonat, men upp- 
ställer för densamma en föga antaglig formel. 
Lika obeständig som ceriumsesquioxiden är, lika beständiga 
äro dess salter. De lösliga cerosalterna ") äro färglösa, såvida ej 
den ingående syran är färgad, och deras lösningar ega en in- 
1) Jag har för korthetens skull användt benämningarne cero- och cerisalter 
om ceroxidernas föreningar, ehuru dessa benämningar (motsvarande ferro- 
och ferrisalter) möjligen skulle kunna antyda att cerens oxider, liksom 
jernets, egde formlerna RO och R,0, i stället för, såsom här blifvit an- 
taget, R;O; och RO,. 
