28 JOLIN, OM CERIUM OCH DESS FÖRENINGAR. 
STAPFF och PorPP uppgifvit existera, vara bevisad, äfvensom ogil- 
tigheten af HERMANNS och Porpps bevis för tillvaron af oxiden 
Ce,O, 1) (Ce,O3s, om Ce = 92) ådagalagd. BERINGER har uppställt 
formeln CesO,3, men den oxid, han undersökt, var tvifvelsutan 
förorenad af lanthan och didym, enär den delvis löste sig i ut- 
spädda syror. 
Ceriumbioxidens egentliga vigt är af HERMANN uppgifven 
vara 6. HISINGER anför talet 3,03, men han har undersökt en 
af lanthan och didym förorenad oxid. 
Ceriumbioxiden är för blåsröret osmältbar, olöslig i alkalier 
och nästan olöslig i alkalikarbonater, men löses genom smältning 
med alkalibisulfater. Af borax och fosforsalt löses den äfven. 
Boraxglaset är i yttre blåsrörslågan gulrödt i värme, efter af- 
svalning ljusgult; i inre lågan blir glaset färglöst. Genom stark 
mättning eller fladdring blir det emaljartadt. Fosforsaltglaset för- 
håller sig hufvudsakligen på samma sätt, men är efter afsvalning 
alltid klart och färglöst. BERZELIUS uppgifver, att om de båda 
(klara) glasen smältas tillsamman, erhålles ett opakt glas, som 
icke genom någon upphettning kan erhållas klart. 
A. E. NORDENSKIÖLD erhöll genom att under 48 timmar 
smälta bioxid (framstäld genom glödgning af cerohydrat) med 
borax i en af Rörstrands porslinsugnar små färglösa kristaller af 
6,936 eg. v. vid 15”,5. Vid ett annat försök voro kristallerna 
svagt tegelröda och hade 7,092 eg. v. vid 14”,5. De voro kom- 
binationer af kub och oktaeder (fullkomliga medelkristaller), po- 
lariserade icke genomgående ljus och aftogo ej 1 vigt vid glödg- 
ning. De löstes endast genom digestion med svafvelsyra. Må- 
hända voro dessa kristaller icke ceriumbioxid, utan sesquioxid, 
som bildats vid den höga temperaturen. Detta tyckes antydas 
deraf, att då lösningen fäldes med amoniak och den från svafvel- 
syrehalt befriade fällningen glödgades, erhöll NORDENSKIÖLD af 
100 delar kristaller 104,1 delar vanlig ceriumbioxid. 100 delar 
ceriumsesquioxid gifva nämligen vid oxidation 104,9 delar bioxid. 
Ceriumbioxidhydratet (ceroxiduloxidhydratet) eller cerihydra- 
tet erhålles som en gul fällning, om klor inledes i lösningen af ett 
cerosalt under tillsats af alkali eller denna fälles med kalium- 
hypoklorit. Samma förening erhålles äfven (dock ofta förorenad 
!) HERMANN uppgifver sig hafva erhållit denna oxid genom glödgning af 
basiskt cerisulfat med dess dubbla vigt soda samt genom glödgning af 
oxalatet vid lufttillträde, PoPP genom att lösa ”cersuperoxid” i varm 
salpetersyra, fälla med amoniak och glödga fällningen. 
