BIHANG TILL K. SV. VET. AKAD. HANDL. B. 2. N:O 14. 29 
af basiska salter) genom att fälla lösningen af ett cerisalt med 
ett alkali. Hydratet, vare sig det är framstäldt på ena eller an- 
dra sättet, har sammansättningen 2Ce0,, 3H,0 (enligt ana- 
lyser af RAMMELSBERG och ERK, KJERULF uppställer formeln 
2Ce0,+ H,0). Denna formel torde lämpligast böra skrifvas 
2 ar emedan derigenom den lätthet angifves, hvarmed ett 
cerisalt förvandlas till motsvarande cerosalt under afgifvande af 
den vid metallens så att säga extra frändskapsenheter bundna 
syreatomen, som enligt SONNENSCHEIN bildar ozon. 
Cerihydratet upptager, i synnerhet om det är fuktigt, med be- 
gärlighet kolsyra ur luften. Vid upphettning förlorar det vatten 
och förvandlas till bioxid. Det är temligen lättlösligt i svafvel- 
syra och salpetersyra; med klorvätesyra utvecklar det klor redan 
i köld och ännu mera vid upphettning; lösningen är gul till 
färgen, ehuru cerium deruti ingår hufvudsakligen såsom triklorid. 
Vid hydratets behandling med syror löses det likväl ofta endast 
delvis, i det att mycket svårlösliga, icke närmare undersökta, ba- 
siska salter bildas. I myrsyra, ättiksyra och fluorvätesyra är hy- 
dratet olösligt (OrDwAr), likasom i allmänhet i utspädda syror. 
I kaustika alkalier är det äfvenledes olösligt, men deremot tem- 
ligen lösligt i alkalikarbonater, i synnerhet bikarbonater (särdeles 
amoniumsaltet), som lösa det med gul färg (MOSANDER, WÖHLER), 
förmodligen under bildande af dubbelkarbonater. 
Ceriumbioxidens salter eller cerisalterna äro i allmänhet röd- 
gula eller guldgula till färgen. De äro föga beständiga (enligt 
ZSCHIESCHE reduceras t. ex. sulfatet delvis genom lösningens stående 
i fria luften eller kristallernas utpressning mellan papper) och för- 
vandlas lätt under afgifvande af syre till motsvarande cerosalter. 
Detta är utan tvifvel orsaken till att de undersökningar, som af 
olika kemister gjorts rörande dessa föreningar, så föga öfverens- 
stämma med hvarandra. Sålunda reduceras cerisalterna lätt genom 
lösningarnes kokning med klorvätesyra, oxalsyra, alkohol eller 
(enligt StAPFF) metallisk koppar och ögonblickligen af svafvel- 
syrlighet. I följd häraf äro de utmärkta oxidationsmedel, som 
genast öfverföra ferrosalter till ferrisalter, frigöra jod ur jodkalium 
m. m. och utgöra (enligt SONNENSCHEIN) ett särdeles förträffligt 
reagens för alkaloider (0,000001 gram stryknin skall dermed 
kunna upptäckas). En lösning af cerisulfatet har också blifvit 
(af LANGE och SONNENSCHEIN) föreslagen att användas såsom ti- 
treringsvätska vid bestämning af jern, i stället för kaliumperman- 
