BIHANG TILL K.: SV. VET. AKAD. HANDL. B. 2. N:O 14. 31 
qvarlemnade olöst ett”tungt, svartbrunt pulver. Efter tvättning 
och torkning befahs detta vara kolcerium. Föreningen angreps 
ej af syror, men tände sig vid upphettning till luften och för- 
brann utan vigtsförändring till oxid !). Äfven BERINGER erhöll 
vid upphettning af oxalatet i slutna kärl ett svart pulver, som 
tände sig i luften. Den s. k. cermetall, som GöBEL och Porr 
erhållit, är utan tvifvel samma förening. DELAFONTAINE upp- 
gifver, att om det (genom upphettning af oxalat eller formiat i 
vätgas erhållna) svartgråa pulvret digereras med utspädd klor- 
vätesyra, utvecklas luktlösa gasblåsor och efter 2 till 3 dagar 
återstår olöst kolcerium, nästan olösligt äfven i koncentrerade 
syror. Detta karburet har sammansättningen CeC;, ehuru kol- 
halten stundom kan öfverstiga den beräknade med 2 till 4 procent. 
I karburetet synes cerium uppträda såsom fyratomigt. 
Kiselcerium, Ce,Si;, erhölls af UrrtiK, då han med en elek- 
trisk ström sönderdelade en i en porslinsdegel befintlig smäl- 
tande lösning af fluorcerium i fluorkalium. Vid negativa polen 
afsatte sig en brun klump, som sönderrifven med vatten gaf ett 
svart pulver, hvilket renades genom utkokning med utspädd 
klorvätesyra och vid analys befans ega ofvanstående samman- 
sättning. Kiselhalten härrörde från degeln. Kiselcerium är olös- 
ligt i vanliga syror och förbrinner ofullständigt vid upphettning. 
Fosforcerium. Denna kropp är ännu högst obetydligt känd. 
HIsIngER och BErzEnos iakttogo vid ett tillfälle att en bit fosfor, 
inlagd i en neutral lösning af klorcerium, efter ett par dagar 
öfverdrog sig med en brun, seg, i mörkret lysande hinna, som 
vid antändning brann liksom fosfor, med qvarlemnande af en 
ringa mängd jernhaltig ceroxid (eller rättare ceritoxid). MOsan- 
DER erhöll genom att upphetta (lanthan- och didymhaltig) cer- 
oxid i en atmosfer af fosforväte ett grått pulver, som vid upp- 
hettning i luften småningom blef hvitt. Detta gråa pulver an- 
greps obetydligt af koncentrerade syror; lösningen innehöll fosfat, 
det olösta, ett svart pulver, ansåg MOSANDER vara fosforcerium. 
Svafvelcerium, Ce,S;. Såsom redan är nämndt, fäller svaf- 
velamonium ur ceriumsalters lösningar endast hydrat, icke sulfu- 
ret. MOsANDER erhöll sulfuretet genom glödgning af ceroxidul(?) 
i en ström af kolsvafla i form af ett rödt pulver. Samma kropp 
bildade gulgröna, glänsande kristallfjäll, liknande musivguld, då 
den framstäldes genom att smälta ceroxid eller torrt klorcerium 
!) Denna omständighet angifver karburetets formel att vara Ce,Czg. 
