32 JOLIN, OM CERIUM OCH DESS FÖRENINGAR. 
med dess tredubbla vigt natriumpentasulfuret. BERINGER gjorde 
samma iakttagelser och fann genom analys af sulfuretet att dess 
sammansättning var Ce,S;. Enligt MOosaAnpeEr har (det af lan- 
than och didym förorenade) ceriumsulfuretet följande egenskaper: 
Det undergår icke någon förändring i luften (enligt SONNEN- 
SCHEIN afger det svafvelväte med lätthet och förvandlas till oxid), 
ej heller förändras det af vatten, men äfven de svagaste syror 
lösa det lätt under utveckling af vätesvafla. Ingen rest af olöst 
svafvel erhålles härvid. Vid upphettning i luften tändes det 
lätt, brinner med blå låga under utveckling af svafvelsyrlighet 
och qvarlemnar ett basiskt sulfat. Upphettas det i klorgas, så 
bildas klorcerium och klorsvafvel. Vid upphettning i kaliumgas, 
jodgas eller vätgas förändras det cj till sin sammansättning, men 
blir först mörkrödt, sedan svart till färgen; vid afsvalning återfår 
det sin förra färg. Af fosfor angripes det ej. Det synes icke 
leda elektriciteten. 
Ceriumoxisulfuret. Svafvelcerium förvandlas enligt MOosaAn- 
DER af kaustikt kali småningom till ett grönt oxisulfuret. LANGE 
uppger, att om torr vätesvaflegas ledes öfver torr ceriumbioxid, 
så förvandlas denna under upphettning till ett smutsigt grön- 
orått pulver, som vid ett försök höll 45 proc. svafvelcerium, vid 
ett annat blott omkring 19 proc. Om ceroxiden skakas i ett 
öfverskott af vätesvafla, sker reaktionen under eldfenomen, äfven 
om gasen ej är torr. I beröring med syre förvandlas oxisulfuretet 
(i finfördeladt tillstånd under eldfenomen) till bioxid. Det synes 
icke ega någon bestämd sammansättning, utan snarare vara en 
blandning af sesquioxid och sulfuret. 
Selencerium, Ce,Ses, framstäldes af MOSANDER genom att 
leda vätgas öfver till hvitglödgning upphettadt ceroselenit och 
erhölls af honom såsom ett brunrödt, illaluktande pulver, hvilket 
vid upphettning förvandlades till hvitt, basiskt selenit. Vatten 
inverkade icke på denna kropp, men af syror sönderdelades den 
genast under utveckling af selenväte. 
Ceriums haloidsalter. 
I sina föreningar med saltbildarne uppträder cerium i all- 
mänhet såsom treatomigt. Undantag härifrån utgöra endast den 
ännu icke framstälda ceriumtetrakloriden, hvars tillvaro angifves 
af den gula färg, en lösning af cerihydrat i klorvätesyra äfven 
efter en tids kokning bibehåller, samt ceriumtetrafluoriden, hvilken 
