BIHANG TILL K. SV. VET. AKAD. HANDL. B. 2. N:O 14, Til 
Cerokromat. 
Om cerosulfat blandas med kaliumkromat, uppstår en smuts- 
brun fällning, som i luften mörknar allt mer och mer. Filtratet 
från denna är 1 början klart, men grumlas efter någon tid af 
en gulaktig fällning. 
Kaliumbikromat åstadkommer 1 en lösning af ett cerosalt efter 
några ögonblick en gul fällning. 
Ingen af dessa fällningar undersöktes närmare. 
Enligt BERZEuvS är cerokromat ett gult, olösligt pulver, 
cerobikromat deremot ett lättlösligt, i små röda, genomskinliga 
kristaller anskjutande salt. 
PATTISON och CLARKE uppgifva, att de blandade ceritoxiderna 
lösas i kromsyra och att, om de blandade kromaterna upphettas 
till 110”, endast. cerokromatet sönderdelas under bildande af ce- 
riumbioxid. 
Ceromolybdat. 
Enligt Brrzeuivs och HIisInger fäller amoniummolybdat ur 
neutrala lösningar af cerosalter ett hvitt, flockigt, i vatten olös- 
ligt, i syror lättlösligt salt. 
Cerosilikat. 
Såsom silikat förekommer cerium 1i naturen städse förenadt 
med lanthan och didym, vanligen äfven med jern och alumi- 
nium, ofta med erbium, yttrium och beryllium samt bildar mi- 
neralierna cerit. cerin, orthit, gadolinit m. 1. fr sid. 9). Af 
dessa är ceriten det, som innehåller cerium 1 största mängd. 
Den är hittills endast funnen vid Bastnäs. 
Ceriten är derb, kristallinisk (mycket sällan kristalliserad 
och då, enligt NORDENSKIÖLD, 1 rhombiska systemet), till färgen 
rödbrun eller rödgrå (pulvret är askgrått), skimrande, ogenom- 
skinlig och osmältbar samt spröd med ojemnt brott. Dess eg. 
vigt är 4,9 till 5,0. De äldsta analyserna derå har jag redan 
(sid. 6—8) anfört; i nyare tider hafva KJIERULF, RAMMELSBERG, 
HERMANN och NORDSTRÖM analyserat den med följande resultat: 
