16 NORDENSKIÖLD, POLAREXPEDITIONEN 1872—7173, 
att man endast med svårighet kunde träffa några spår af de 
vackra växtlemningar, som vi förut hemfört från detta ställe, 
och någon ny skörd, värd att tala om, kunde derför icke gö- 
ras, med mindre betydliga jordrymningar blefvo verkstälda. 
I stället träffade jag, öster om den vid yttersta delen af udden 
utskjutande sandstenskammen, ett lager af svartgrå, sandblandad 
skiffer med ”försteningar af växter, hvilka genast vid första ögon- 
kastet visade sig vara betydligt skilda från de miocenväxter som 
förut träffats i granskapet. Likheten med växterna från Kome 
1 Grönland ledde mig till det antagandet, att äfven dessa 
blifvit aflagrade under kritperioden, ett antagande, som en ut- 
förlig undersökning af HEER sedermera bekräftat. Vid sjelfva 
ankarplatsen i Greenharbour skjuter äfven en likartad sandsten 
som vid ”Sandstenskammen” eller, som fångstmännen kalla 
stället, ”Fästningen” fram ur de lösare bergarterna. Den petro- 
grafiska likheten mellan dessa båda sandstenar ledde mig 
till den förmodan, att kritväxter äfven skulle förekomma vid 
denna senare lokal. och vid närmare efterletande träffade jag 
verkligen äfven här några växtlemningar tillhörande detta tid- 
skifte. Dessa ställen besöktes åter af mig sommaren 1873. 
och för att ej i en senare del af min berättelse behöfva åter- 
komma till ett förut afhandladt ämne, skall jag till redogö- 
relsen för denna senare del af resan uppskjuta den utförligare 
skildringen af expeditionens geologiska arbeten i dessa trakter. 
Yttersta delen af Kap Staratschin bildas af en större, långt i 
hafvet utskjutande klippa, som med åtskilliga böjningar fort- 
sätter öfver land, lik en kolossal konstgjord vall. Dess yt- 
tersida är fullsatt med rostbruna, runda urgröpningar af en till 
två decimeters genomskärning, tydligen uppkomna genom vitt- 
ring, men snarlika "märken efter kanonkulor. Stället har der- 
för äfven af fångstmännen erhållit namnet ”Fästningen”. En 
graf och lemningarna af en liten stuga gifva till känna, att det i 
forna dagar "valts till vinterstation, förmodligen af ryssar, hvilka 
här öfvervintrat för ren- och räffångst. En sägen går till och med, 
att spetsbergseremiten STARATSCHIN på detta pittoreska ställe 
haft sin bostad och funnit sin graf, med anledning hvaraf jag 
efter honom benämt” den i geologiskt hänseende så intres- 
santa landsträckan vester om Greenharbour. Ett stycke vester 
om fästningen finnes en ypperlig, men för N.V. vindar öppen 
ankarörund och, till följd af en derstädes -mynnånde elf, god 
lägenhet till hvitfiskfångst. Med anledning häraf hafva några 
