18 NORDENSKIÖLD, POLAREXPEDITIONEN 1872—73. 
Redan ett stycke utanför Norsköarna mötte vi dock spridda 
isstycken, som snart blefvo allt tätare och tätare, så att vi 
slutligen icke kunde komma vidare. Vi förtöjde derför far- 
tyger vid ett större isflak för anställande af lodningar, smärre 
utflykter på isstyckena o. s. v. Härunder kom jag tillfälligt- 
vis att göra ett fynd, hvilket till fullo bekräftar äldre af mig 
i Sverge gjorda iakttagelser, som, oaktadt de endast gälla oor- 
ganiska, mikroskopiskt små partiklar, dock torde komma att 
1 mer än ett hänseende blifva af ganska stor och 
genomgripande betydelse för läran om vårt jord- 
klot. . 
Vid granskning af det snölager, med hvil- 
ket drifisfälten voro betäckta, fann jag nämligen 
detta tätt beströdt med små svarta partiklar, dels 
utbredda på snöns yta, dels insprängda i ett några 
tum djupare beläget, till en kornig ismassa för- 
vandladt snölager, eller spridda på bottnen af 
små, vertikala, cylindriska hål, af hvilka snöns yta 
öfver allt var genomdragen. Vid insamlingen var 
detta stoft nästan svart, men blef efter torkning 
grått. Det innehöll magnetiska partiklar i riklig 
mängd, hvilka rifna i agqgatmortel gåfvo gråa me- 
vängd, Ihvi | gatmortel gåfvro gråa me RER 
iuttror. som. ur kon 2439 $97, "älde me is) ning af snöytan 
tallflittror, som-wur kopparvitriol utfälde metallisk AO ee 
koppar. Samma undersökning upprepades den B0SN- Trea 
2:dra september, då vi, likaledes hindrade af storleken). 
is, nödgades förtöja fartyget vid 80” Lat. och 15” Long. ost från 
Greenwich. Ytan af isfältet bestod nu öfverst af ett 50 m.m. 
tjockt lager af lös, nyfallen snö (1), derpå vidtog ett S m.m. 
tjockt lager af tillhårdnad gammal snö (2), derpå ett 30 m.m. 
tjockt lageraf snö omvandlad till en kristallinisk kornig massa (3), 
sedermera tillhårdnad snö (4). Lagret 3 var fullt med små svarta 
korn, som vid torkning blefvo gråa, och bland hvilka funnos 
talrika med magnet utdragbara partiklar, hvilka, liksom de nyss 
beskrifna, i agatmortel gåfvo gråa metallflittror, som ur koppar- 
vitriol utfälde metallisk koppar. Mängden af de på dessa stäl- 
len i snön inblandade magnetiska partiklarna torde kunna upp- 
SRASCASK TU ÖN] milligram på qvadratmetern. 
Jag blef här i tillfälle att insamla så mycket af det ifra- 
gavarande ämnet, att jag vid hemkomsten kunde med några 
få milligram af detsamma anställa följande qvalitativa prof: 
