' 
28 NORDENSKIÖLD, POLAREXPEDITIONEN 1872—73. 
Bergolja. I ringa mängd på sprickor i bollar, inbäddade 
i triasformationens lager. 
Kol. Mäktiga kollager förekomma flerestädes på Spets- 
bergen. Dessa tillhöra: 
1:o Understa afdelningen af bergkalkformationen. Beeren- 
Eiland och Klaas Billen-bay. 
2:0 Jura-formationen. : Kap Boheman; hit höra möjligen 
äfven lagren i fjällen mellan Adventbay och Greenharbour. 
53:0o Miocenformationen. Kap Heer, Kap Staratschin i Isfjor- 
den, Kolfjället, Kap Lyell och Scotts glacier i Belsound och 
Kolhamnen i Kingsbay. Af dessa lager äro de på Beeren-Ei- 
länd, Kap Boheman och Kap Heer tillräckligt mäktiga för be- 
arbetning, i fall fyndställena vore belägna i mer tillgängliga 
trakter. 
Ofvanstående öfversigt visar att N.V. delen af Spetsber- 
gen är den enda del af landet, som kan lemna den egentliga 
mineralsamlaren något nämnvärdt utbyte. I geologiskt hän- 
seende åter erbjuda de härvarande kristalliniska bergarterna ej 
den omväxling, som utmärker formationerna i Isfjorden och 
Belsound; men i alla fall vore ett noggrant studium af öfver- 
sängen mellan kristalliniska bergarter och de rent sedimentära 
lagren i Rödebay och Kingsbay af stor vigt, i synnerhet med 
anledning af de geologiska upptäckter, som under senare åren 
blifvit gjorda i Sverge rörande den relativt ringa åldern af äåt- 
skilliga bland de kristalliniska bergarter, som träffas på högsta 
delen af fjällryggen, och det vore kanske lättare att här än i 
vårt eget land finna nyckeln till lösandet af åtskilliga frågor 
rörande de kristalliniska bergarternas geologi inom den skandi- 
naviska halfön. Nödvändigheten att ständigt passa på ett gvn- 
samt tillfälle att framtränga till Sjuöarna hindrade dock de ut- 
flykter, som varit nödvändiga för dessa frågors afgörande, och 
en utförlig undersökning af N.V. Spetsbergens geologi måste 
derför uppskjutas till en annan gång. I stället sysselsatte vi 
manskapet med draggning, hvarvid ett mycket rikt utbyte be- 
lönade våra bemödanden. 
Det är bekant, att hafvet kring de högsta polarländernas 
stränder utmärkes genom en rikedom på djurlif, som knappast 
öfverträffas i tropikerna, och att man derför vid draggningar i 
