34 NORDENSKIÖLD, POLAREXPEDITIONEN 1872—73. 
Renarna landsattes på södra sidan af Mosselbay, och ett 
tält uppfördes i granskapet för de 4 lappar, vi medtagit 
till renvaktare. Jag önskade nämligen låta renarna så länge 
som möjligt föda sig sjelfva genom bete och framför allt att så 
länge som möjligt undvika att tjudra dem. Detta blef orsaken 
till ett af de svåraste missöden, som drabbat expeditionen, 
i det att samtliga renarna 1 medlet af september under en 
snöstorm rymde söder ut och på detta sätt gingo förlorade, på 
en enda när, som illa skadad återkom några dagar efter rym- 
ningen. 
Under första hälften af september månad arbetades ifrigt på 
lossning af stenkol, mossa, bräder, intagande af barlast o. s. vV., 
så att Gladan och Onkel Adam den 16:de sept. voro klara att 
lyfta ankar och återvända hem. Den erfarenhet, de norska 
fångstfärderna lemnat rörande isförhållandena på Spetsbergens 
nordkust, tycktes visa, att detta var tids nog. En fångstman, 
som genom att långt in på hösten dröja vid Spetsbergens nord- 
kust hoppades att draga den stora vinsten i fångstmännens far- 
liga lotteri, d. v. s. träffa »hvalross på land», lemnade t. ex. 
1861 Brandywinebay först den 2:dra oktober. Samma år lem- 
nade den ”Torellska expeditionen Kobbebay vid Spetsbergens 
nordvestra hörn först den 12:te sept. Många fångstmän, med 
hvilka jag talat, sade sig ännu i oktober hafva norr om Spets- 
bergen mött isfritt vatten, och 1871 lemnade Marriras Wijde- 
bay först den 12:te oktober. Åfven denna sommar sades han 
hafva påräknat att under senhösten fylla sin skuta och lär med ett 
visst trots ha förklarat, att han, i händelse sommarfångsten ej blef 
riklig, ingalunda tänkte lemna Wijdebay före medlet af oktober. 
En nödtvungen öfvervintring är dock för desse män en allvar- 
sam sak, enär de ej pläga medföra mera proviant än hvad som 
åtgår för sommaren. Jag kunde derför icke inse att den rin- 
gaste risk förefans att uppehålla fartygen till medlet af sep- 
tember, d. v. s. till en tidpunkt, en månad tidigare än den tid, 
till hvilken fångstveteranen MATTILAS, som fyratio somrar seg- 
lat i dessa farvatten, ansåg att ett fartyg utan vinterproviant 
kunde qvardröja vid Spöket nordkust. Det visade sig snart, 
att för år 1872 den 16:de sept. var jämt en dag för sent. 
Den 16:de september, samma dag som förljeren skulle af- 
resa, begynte en svår N. och N.V. storm att blåsa, medförande 
snö, ofta hoptåfvad till koncentriskt stråliga, nästan pyramid- 
formade, hagelartade korn. Samtidigt sjönk temperaturen ha- 
