36 NORDENSKIÖLD, POLAREXPEDITIONEN 1872—73. 
männen, och för hvilket en redogörelse längre fram skall lem- 
nas, berodde såsom bekant åtminstone ej på proviantbrist. 
När Wijdebay redan i slutet af september täcktes med ett 
fast sammanhängande istäcke, så väntade vi, att vintern skulle 
blifva mycket sträng. Detta inträffade åtminstone till en början 
icke. Tvärt om refs den nybildade isen åter delvis loss, och 
mildväder var ända till början af februari något ganska vanligt. 
Under de våldsamma stormar, som ofta rasade, såg det flera 
gånger ut, som om de instängda fartygen skulle komma loss, 
men då vädret lugnat sig så mycket, att en möjlighet började 
yppa sig att lemna hamnen, blef den alltid åter stängd af nya 
ismassor. 
Den vid Mosselbay uppförda stugan var rymligt tilltagen 
för det antal personer, som enligt den ursprungliga reseplanen 
skulle qvarblifva härstädes, men med den tillökning expeditio- 
nen nu erhållit kunde det ej mer ifrågakomma att i stugan hysa 
samtliga de personer, hvilka frivilligt eller tvungna öfvervin- 
trade i dessa trakter. I stället för att hoppacka allt folk i bygg- 
ningen i land, en sak som ovilkorligen hade haft ett ytterst. 
menligt inflytande på hälsotillståndet, inreddes Gladan och On- 
kel Adam till vinterqvarter hvar för sin besättning. För bere- 
dande af större utrymme inredde fartvgscheferna en stor del af 
lastrummet till bonings- och slöjdrum; kojerna bekläddes, så vidt 
tillgångarna medgäfvo, med renhudar; däcket försågs med en 
öfverbyggnad, på Onkel Adam af snö, på Gladan af segel; nå- 
ora reservkaminer insattes; kapten CLAsE på Onkel Adam för- 
sökte till och med att bygga en ugn af sten i Onkel Adams 
lastrum, hvilken dock, till följd af byggnadsmaterialets olämp- 
lighet, ramlade. Genom dessa anstalter blefvo fartygen både 
varma och beqväma, men att i alla fall ett rymligt bonings- 
hus i land är att föredraga framför ett fartyg, visar en jäm- 
förelse af hälsotillståndet i Polhem och på fartygen under 
vintern. 
Orsaken till det gynsammare hygieniska förhållandet i bo- 
ningshuset torde företrädesvis böra sökas deri, att vistelsen i 
land lemnade rikligare tillgång och tillfälle ej allenast till kropps- 
arbete utan äfven till mångahanda växlande intryck, små fröj- 
der, omsorger och bekymmer, utan hvilkå äfven den mest lyck- 
ligt lottades lif blir en dödande enformighet. Härtill bidrog ej 
allenast de vetenskapliga arbetena och den ganska trägna hand- 
räckning dessa kräfde äfven från manskapets sida, den ständiga 
