42 NORDENSKIÖLD, POLAREXPEDITIONEN 1872—73. 
på Beeren-Eiland förekommer drifved, ehuru till följd af strän- 
dernas beskaffenhet i ringa mängd, och likaledes funno PALAN- | 
DER och jag drifved i tämlig mängd på gynsamma terränger å 
nordöstra delen af Nordestlandet. I Hinloopen växla strömmarna 
med ebb och flod. Slutligen må äfven anföras, att hvalben träf- 
fas i riklig mängd på nästan samtliga drifvedsbetäckta näs och 
öar. De härröra således från döda hvalkroppar, hvilka blifvit af 
hafvet uppkastade och af drifis uppskjutna på stranden. 
Följande dagen, den 13:de okt., återvände jag jämte lap- 
parne till Mosselbay. Mitt eget manskap lemnade jag qvar vid 
vändpunkten för att försöka sin lycka med jagt. Åfven de åter- 
vände dock ett par dagar derefter, utan att hafva sett till några 
renar. . Under återvägen passerade jag en tämligen stor elf med 
rinnande vatten. Det var för denna tid af året något ovanligt. 
Kort efter snösmältningens upphörande utsina nämligen de flesta 
elfvar på Spetsbergen, och allt det färskvatten, som man behöf- 
ver, måste derför anskaffas genom smältning af is eller snö. 
Smält snövatten är dock vida sämre än smält glacieris. Det 
förra har en egendomlig fadd och obehaglig smak, som tydligen 
ej ensamt kan härröra af brist på de salter, som utgöra ett nöd- 
vändigt vilkor för godt dricksvatten. Hövst sannolikt innehåller 
Oo OO EO 
sjelfva snön ämnen, som menligt inverka på dess användning 
till dricksvatten. 
Den elf, som vi under återvägen passerade, var på sina 
ställen, till följd deraf att den ursprungliga strömfåran frusit 
helt och hållet till, utvidgad till smärre, af vattendränkt is och 
snö täckta dammar. Då jag pässerade dessa dammar, såg jag 
en mingd poduror lifligt hoppa ikring på snön i en lufttempe- 
ratur af —5” till —7". Den vattendränkta snö. på. hvilken. po- 
durorna lefde, hade derimot en temperatur af 0”. Afven en lef- 
vande mygga sågs bland dem, ehuru som det tycktes halft stel- 
nad af köld. 
Under återvägen träffade jag närmare fartygen några man 
från Gladan och Onkel Adam, som varit ute på ripjagt. En af 
manskapet visade mig en »mycket stor ripa», hvars rätta natur 
é jÄ is : 
dock ögon, näbb och klor genast röjde. Det var ett ungt exem- 
plar af Strix nyctea, till färgteckning så förvillande lik en verk- 
lig ripa, att misstaget var förlåtliot för den i zoologien mindre 
fav) Å Oo ; 2 
hemmastadde. Fyndet var särdeles intressant. Ett exemplar af 
denna roffogel träffades redan 1861 af några fångstmän på top- 
pen af ett kringdrifvande isberg, fäldes och lemnades till 1861 
> 
