34 NORDENSKIÖLD, POLAREXPEDITIONEN 1872—73. 
sagna samma dragningslina för flera draggningar. Dels på detta 
sätt, dels i öppet vatten skrapades från d. 23:dje okt., då vinter- 
draggningarna började, till d. 24:de april, då jag afgick med släd- 
färden norr ut, sammanlagdt omkring 150 dagar. Draggningarna 
verkstäldes således utan något längre afbrott under hela vin- 
terns lopp och böra derför, då de blifvit behörigen bearbetade, 
lemna oss en bild af djurlifvet på hafvets botten under den 
långa vinternatten. Här vill jag blott nämna, att det under 
hela vintern tycktes vara oförminskadt, men ingalunda oförän- 
dradt. 
Omgifningarna af Mosselbay äro dock, äfven hvad hafvet 
beträffar, ingalunda i afseende å rikedomen på djurlif jämförliga 
med t. ex. Hinloopen och Norsköarna. Orsaken härtill är, att 
hafsbottnen ingenstädes i Mosselbays granskap upptages af den 
mjuka, numera färdigbildade och således med klart, ej med 
muddervatten täckta glaciallera, som i mynningen af Hinloopen, 
på vissa ställen vid Norsköarna, i Kingsbay, Isfjorden m. fl. st. 
utgör hemvist för ett så utomordentligt rikt utveckladt djurlif.' 
Ej heller träffar man här det af glacierelfvar föga uppblandade, 
klara, rena vatten, som möter oss i granskapet af öarna i mel- 
lersta och i södra Hinloopen, och som utgöra vilkoret för tref- 
naden af de utomordentligt rika djurkolonier, som valt Hinloo- 
pens djupt under hafsytan belägna diabasklippor till sitt hem- 
vist. I stället träffar man i mynningen af Mosselbay och Wij- 
debay vidsträckta trakter, förmodligen upptagande flera hundra 
kilometer, der bottnen utgöres af en korallartad alg (Lithotamnion 
fasciculatum), hvilken uppträder så ymnigt utvecklad, att den 
bildar en verklig korallbank och gifver upphof till ett af kol- 
syrad kalk bildadt nytt lager, som helt säkert under gynsamma 
förhållanden kan nå en stor mäktighet. Detta är det enda exem- 
pel jag känner på nybildningar af kalksten i de arktiska hafven. 
Den ifrågavarande korall-lika algen börjar först att såsom en 
röd dilern gredelin hinna Hejäcka stenar, musslor m. m., men 
växer södetmiens ut till en stor, ofta flera kilogram tung kalk- 
boll, som fullkomligt inhöljer det ursprungliga fal Växaniet 
måtte gå ganska hastigt, emedan man kan träffa ganska stora 
bollar omgifvande ännu lefvande maskar och musslor. Ofta om- 
höljer Lithotamnion ett stort exemplar af en död snäcka; i 
detta finnes ett mindre af samma art, så åter ett mindre, o. s. 
v. En hel serie af generationer hafva här lefvat på samma 
ställe, och då hvar och en lemnat ett skal efter sig, så är hålan 
