BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. SLLIN:O 18: DV 
af en björn under långa sträckor följa spår af renen. En ren 
sköts den 16:de maj af PALANDER på Parryön. En mängd 
renspillning gaf för öfrigt till känna, att dessa djur under lop- 
pet af vintern uppehållit sig i ej obetydligt antal på de från 
Nordostlandet norr ut utskjutande uddarna och de utanför lig- 
gande öarna. Åfven en mängd räfspår förekommo så väl vid 
kusterna som på öarna, äfvensom långt ut på isen. 
Med undantag af en enda alka, som en af styrmännen 
uppgaf sig hafva sett den 23:dje dec., sågos under den mörka 
tiden inga sjöfoglar i Mosselbay, oaktadt hafvet ofta var öp- 
pet. Men derimot började de åter visa sig vid solens åter- 
komst. Sålunda flögo omkring 12 stora foglar d. 3:dje mars 
förbi Polhem snorr ut, den 4:de mars sågos 3:ne tejster och 
fem stormfoglar, den 5:te 2:ne stormfoglar, den 22:dra en tejst, 
den 27:de fem tejster, den 30:de mars rikligt med alkor, 
tejster och stormfoglar i det öppna vattnet utanför Mosselbay, 
likaså den 4:de april, då äfven rotges för första gången vi- 
sade sig. Samma dag hördes kackel af tejster och stormfog- 
lar, som förmodligen började vid ripfjället tillreda sina nästen. 
Vid PALANDERS vandring öfver isen till Verlegenhook den 
17:de—19:de april sågos derimot endast stormfoglar. Den för- 
sta snösparf syntes vid Polhem den 3:dje april. 
Under slädfärden sågos skaror af döda rotges på isen i 
mynningen af Hinloopen den 27:de och 28:de april. På de 
flesta voro bröstmusklerna uppätna, sannolikt af måsar, enär 
räfspår ej syntes i granskapet. För öfrigt syntes icke några 
foglar under första delen af maj månad, oaktadt vi passerade 
ett par fogelfjäll t. ex. vid Kap Hansteen. Möjligen var det 
dåliga vädret härtill orsaken, ty 2:ne dagar derpå, den 12:te maj, 
sågs en mängd fogel vid Castrens ö. Ån större fogelskaror 
mötte oss under den senare delen af maj månad vid de från 
nordöstra delen af Nordostlandet utskjutande uddarna. Otaliga 
skaror af alkor, tejster och hvitmåsar hade här slagit sig ned, 
oaktadt det öppna vattnet, hvarifrån de kunde hämta sin föda, 
icke kunde träffas på närmare håll än hundra, kanske två hundra 
kilometer. Märkvärdigt nog kunde man ej heller här, såsom 
eljest är vanligt vid fogelfjällen, se några betydligare i luften 
kringsvärmande fogelskaror. De flesta tycktes hålla sig på fjäl- 
lets afsatser och i dess springor och klyftor, hvarifrån de 
gåfvo sin närvaro till känna genom ett beständigt skrik och 
kacklande. Ej heller såg jag någonsin foglar slå sig ned på 
