68 NORDENSKIÖLD, POLAREXPEDITIONEN 1872—73. 
klar, utan af vackert böjda kroklinier af mycket olika form, 
och i viss mon äfven växlande till deras inbördes läge. Den 
närmast solen belägna af dessa bildar sålunda en ned åt spet- 
sig, päronformig figur (bb'), i hvars kant 3:ne vädersolar voro 
synliga, 2:ne särdeles praktfulla, på samma höjd som solen, 
och en, mindre utbildad, nedtill. Då solen låg lågt vid hori- 
sonten, var den nedre bisolen ej synlig; jag observerade den- 
samma uppe på inlandsisen tangerande horisonten d. 7:de juni 
kl. 6 e. m. Vi voro då på en latitud af ungefär 79” 50', och 
man kan häraf beräkna vinkelafståndet mellan solens midt och 
nedra spetsen af den päronformiga solgården till 221. När 
haloen var fullständig, omgafs den päronformiga solgården af 
2:ne andra, en inre omegalik och en yttre klockformig, hvil- 
ken, liksom den päronformiga solgården, ytterligare öfverst 
tangerades af en skålformig ljusbåge. Dessa bågars inveck- 
lade form anges närmare af vidfogade tafla. 
Af dessa 2:ne yttre solgårdar var det dock vanligen en- 
dast bågarna e, som tangerade den inre päronformiga solgår- 
den, och f, som tangerade den yttersta synliga. Den inre 
sidan af e var för öfrigt fyld med ett diffust, färgadt, men ej 
skarpt begränsadt ljussken. En från solen genom e och f 
dragen linie sammanföll dock ingalunda alltid med vertjkal- 
planet, utan oscillerade ofta inom en kort stund och, efter 
hvad jag tyckte mig förmärka, med vinden, hvilken förmod- 
ligen hade inflytande på isnålarnas läge, ganska, betydligt, än 
åt höger, än åt venster. Samtliga de linier, som hittills be- 
skrifvits, voro färgade med regnbågens färger, någon gång 
ganska intensivt, oftast dock endast svagt. På taflan är den 
röda sidan utmärkt med »r, den violetta med v. Genom solen 
och de 2:ne horisontala vädersolarna gick ett ljusband aqa', 
som, ehuru svagt, fortsattes rundt om hela horisonten, här 
och der med tydligt markerade, starkare ljusknutar. De på 
motsatta sidan af solen synliga solgårdarna bestodo af cirkel- 
lika eller päronformiga kroklinier af samma storlek som den 
päronformiga figuren bb'. Midt imot solen på motsatta sidan 
af horisonten tangerade 2:ne dylika kroklinier hvarandra, utan 
att visa spår af vädersolar i tangeringspunkten h, hvarimot 2:ne 
svaga ljusknutar i:7' syntes midt imot gy". För öfrigt var hela 
himlahvalfvet liksom marmoreradt af regelmässigt grupperade 
ljusare och mörkare fläckar, hvilkas läge jag dock ej kunde när- 
mare utreda. Samtliga dessa linier voro ofärgade. 
