BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. 2. N:0 18. T3 
om den jämte lämpliga vegetabilier under vintern kunnat an- 
vändas ett par gånger i veckan, skulle skyddadt alla expedi- 
tionens deltagande personer för skörbjugg. Derpå förtärdes 
aftonkaffe (eller té), kautschuksmadrasserna uppblåstes och ut- 
breddes, hvar och en kröp in i sin pesk, ett gemensamt grått 
filttäcke utbreddes öfver alla man, och några ögonblick der- 
efter voro alla djupt insomnade. Någon nattvakt hölls icke, 
oaktadt vi under vandringen långs Nordostlandets nordkust 
dagligen mötte björnar. Om natten ofredade dessa oss aldrig. 
Den 6:te maj om morgonen bröto vi upp från Schoal- 
point och hunno, gynnade af en god vind, som tillät oss be- 
gagna slädseglen, 2:ne svenska mil till södra udden af Lågön. 
Följande dag inträffade ett rikligt snöfall, hvarjämte vinden 
tilltog i häftighet, medförande en svår snöyra, som nödgade 
oss att efter några få timmars gång stanna och söka skydd i 
våra tält. Vind och snöyra, med en köld af ända till —19”,5, 
fortforo de båda följande dagarna, så att vi måste ligga overk- 
samma i vårt tält, hvarest uppehållet nu blef ganska oange- 
nämt, dels för det snöstoft, som blåsten pinade in genom den 
tunna bomullsdukens väf och fogar, dels för det ganska rik- 
liga snöfall, som inom tältet egde rum, då blåsten skakade lös 
den rimfrost, som under den stränga kölden ständigt af- 
satte sig på inre sidan af det med menniskor fullpackade täl- 
tet. Vi voro derför rätt glada, då vi den 10:de maj under 
härligt väder och en temperatur af —17',5> åter kunde bryta 
upp för att fortsätta vår färd. Vägen togs förbi Kap Han- 
steen öfver, Brandywinebay och det låga, nu till följd af storm 
och blåst nästan snöfria näs, som skiljer denna fjord från" vi- 
ken vid Extremehook. Den 12:te maj nådde vi Castréns öar. 
Isen i Brandywinebay var jämn och slät, och några mycket 
stora drifisblock funnos ej långs med stranden, ett bevis der- 
för, att denna bugt blifvit isbelagd innan de svåra vinterstor- 
marna börjat. Från bergshöjderna vid Kap Hansteen kunde 
man derimot se, att isen längre ut var ytterst ojämn. Den 
utgjordes förmodligen der af drifismassor, hvilka under vin- 
terns lopp af de då rådande svåra stormarna blifvit uppskruf- 
vade mot Nordostlandets vestkust och sedermera sammanfrusit.., 
Det näs, öfver hvilket vi gimgo fram, var nästan snöfritt och 
blottadt på vegetation. Det bildades af låga granithällar, be- 
strödda med otaliga lösa stenblock, af precis samma slag som 
den underliggande graniten, hvilken hade stor benägenhet awvt 
