BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. 2. N:0 18. 79 
betviflar ej, att man i de här antydda förhållandena oftast har 
att söka rätta orsaken till de fasta jordlagrens veckning, för- 
kastning och skjutande öfver hvarandra. Detta sistnämda 
torde, att döma af de iakttagelser, jag varit i tillfälle att göra 
på polarisen, vida oftare inträffa, än man vanligen antager — 
och när det sker, så förekommer ofta, såsom figur 9 vi- 
sar, icke någon betydande rubbning i lagrens ursprungliga, 
horisontela läge. De med främmande mineralier uppfylda 
gångar, af hvilka i synnerhet de öfra jordlagren i alla rikt- 
ningar genomskäras, leda helt säkert i de festa fall sitt 
ursprung från likartade orsaker, d. v. s. från springor, som 
upprepade gånger till följd af temperaturvariationer ömsom 
vidgats, ömsom tillslutits, för så vidt detta ej hindrats af in- 
fallet grus. Detta har dock ofta egt rum, och ofta hafva i 
springan hopat sig betydliga massor sedimenter, bildade på me- 
kanisk eller kemisk väg, hvilka under de geologiska tidsperi- 
odernas ofantliga längd tillhårdnat och metamorfoserats till fasta 
kristalliniska bergarter — kalksten, qvarts, felsit, pegmatit m. m. 
Sjelfva isblockens sidor voro betäckta med praktfulla, vid 
minsta stöt nedfallande kristaller af is, löst fogade till hvar- 
andra likt de kristaller, som bilda rimfrosten, men här, i isens 
hemland, ofta öfver en tum i genomskärning. Mellan is- 
blocken lågo större eller mindre qvantiteter af snö, som på 
de ställen, der skrufisfältet bildat sig under denna vinter, var 
föga djup samt ytterst lucker och lös, och derutinnan föga hin- 
drande för vår framkomst; på andra ställen åter, der iskasten !) 
härrörde från ett föregående år, djup och tämligen packad, 
dock icke nog hårdt för att bära fotgängare, och derutinnan för 
dem ytterst besvärlig och mödosam. För att bana väg för 
slädarna måste yxa och spade ständigt anlitas, och äfven med 
yttersta ansträngning kunde man mången dag ej framtränga 
en enda minut eller 1 svensk mil. Härtill kom, att under 
nästan hela den tid, vi vandrade bland denna skrufisterräng, 
liksom under större delen af vår slädfärd, en så svår isdimma 
var rådande, åtminstone närmast horisonten, att man oftast 
måste framgå på slump, utan val af väg. Det hände t. ex. 
flera gånger, att vi timtals framgingo på en ytterst svår ter- 
1) I brist på något annat betecknande namn för dessa hopar af lösa. lik- 
som hopkastade isblock, torde man kunna använda detta ord, bildadt i 
artalogi med det ord, »jättekast», hvarmed den svensktalande allmogen i 
Finland betecknar stora forntida stenkummel. 
