30 NORDENSKIÖLD, POLAREXPEDITIONEN 1872—73. 
räng, oaktadt vi, då luften tillfälligtvis lättnade, upptäckte, att 
vi hade ett jämt isfält tätt bredvid ogs. 
En mängd isbjörnar sågs under vår öfverfärd, och nästan 
öfver allt var isen genomkorsad af björnspår. Åfven denna 
ödsliga terräng utgör således ett tillhåll för vertebrerade land- 
djur, oaktadt man har svårt att förstå anledningen, hvarför 
björnen med förkärlek tyckes uppehålla sig härstädes, då hvar- 
ken några sälhål eller några lefvande djur, som kunnat ut- 
göra föremål för björnens jagt, syntes till. Eget var att se 
den omsorg, med hvilken björnen väljer den lämpligaste och 
minst besvärliga vägen, undviker stora iskast och djupa snö- 
drifvor, 1 fall dessa ej äro tillräckligt packade att bära björ- 
nens tunga, men på breda labbar stödda kropp. Då, såsom 
ofta var fallet, isdimma hindrade oss att sjelfva leta ut den 
fördelaktigaste vägen och björnspår förefunnos i riktningen 
för vår färd, följde vi derför mången gång dessa långa stycken 
och funno oss merendels väl dervid. 
Öster om Kap Platen var isen god, åtminstone i granska- 
pet af kusten, så att vi kunde framgå ganska hastigt, ehuru 
färden fördröjdes af nödvändigheten att göra åtskilliga omvä- 
gar för kartläggningen och att dröja på ett eller annat ställe 
för anställande af astronomiska ortbestämningar. Äfven vädret 
var ofta nog tämligen vackert, någon dag i slutet på månaden 
till och med varmt, så att snön bortsmälte och smärre sötvat- 
tensamlingar kunde uppletas i hål och sänkningar långs med 
bergens sidor. Den 29:de maj erhöllo vi sålunda för första 
gången på året naturligt dricksvatten. Vi befriades nu från 
den tid- och bränsleödande issmältningen, dock endast för ett 
par dagar, emedan vi kort derpå framgingo öfver inlandsisen, 
hvarest ännu under första hälften af juni månad allt var fru- 
set och snön ej ens kram. Derimot förekommer snöafdunst- 
ning under hela vintern, och det i så storartad skala, att ett 
snötäcke, så tätt packadt att det ej kan blåsa bort, hastigt för- 
svinner genom afdunstning under häftiga och torra vindar, 
äfven vid en temperatur betydligt under 0. 
Mångenstädes voro fjordarna omgifna af vackra berg, 
hvilkas upptill tvärbranta fjällsluttningar redan nu, oaktadt 
öppet vatten ej fans på nära näjder, utgjorde hemvist för 
millioner i dessa fjäll häckande sjöfoglar, medan fjällfoten bil- 
dades af ofantliga stenras, rikt beklädda med svarta lichener. 
Någon gång syntes äfven från fjoråret härrörande, lifligt gröna 
