BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. 2. N:0 18. 81 
gräs- eller rättare mossmarker, i synnerhet vid fogelfjällens 
fot. Dessa långt mot norden belägna trakter, i hvilka någon 
jägare sannolikt aldrig förut stört friden, erbjödo derför yp- 
perliga och säkra betesmarker för en mängd renar. Verkliga 
gångstigar efter renar och björnar syntes ock på otaliga stäl- 
len, framför allt långs med stränderna eller utanför uddarna. 
Naturligtvis blefvo äfven åtskilliga renar skjutna, och dessa 
voro märkvärdigt nog vida fetare än de renar, som vi förut om 
våren skjutit i mer sydligt belägna delar af Spetsbergen. 
Färden utmed Nordostlandets nordkust upptog hela den 
återstående delen af maj månad, således en betydligt längre tid 
än vi väntat. Orsaken härtill var, att Nordostlandet, såsom vidfo- 
gade karta visar, utsträcker sig betydligt längre mot öster än 
hvad som på de flesta sjökort anges, ett förhållande som först 
påpekades af m:r B. LriGH SMITH, hvilken, såsom bekant, upp- 
repade somrar besökt Spetsbergen dels för jagt, dels för anstäl- 
lande af geografiska och naturhistoriska forskningar. Vi blefvo 
nu i tillfälle ej allenast att genom noggranna, i artificiel hori- 
sont anstälda astronomiska ortbestämningar i hufvudsaken be- 
kräfta hans uppgifter, utan äfven att lemna en fullständig karta 
öfver den öster om vändpunkten vid 1861 års expedition belägna 
delen af Nordostlandets nordkust. 
Under de senare dagarna hade en mörk sky visat sig i 
öster och nordost, hvilken tycktes antyda, att öppet vatten re- 
dan bildat sig på Spetsbergens östra sida. För att öfvertyga oss 
härom och för erhållande af en öfversigt öfver hafs- och in- 
landsisens beskaffenhet längre mot öster och söder, bestego Pa- 
LANDER och jag den 3l1:sta maj högsta toppen af v. Ötters ö, 
på några små låga holmar när, den ostligaste bland de öar som 
möta oss på Nordostlandets nordkust. Bergets höjd var enligt 
aneroidiakttagelser 105 meter. 
Vi hade härifrån en vidsträckt utsigt, som visade att 
en betydlig, öfver allt isomgifven sträcka öppet vatten fans 
långs med Nordostlandets ostkust ända upp till Brocks och 
Föyens öar. «Något land kunde derimot ej ses i nordost, 
hvarför det är antagligt, att det på nyare kartor i dessa trak- 
ter åter upptagna landet kommer att gå samma öde till mötes 
som König Carl Wilhelms land. 
Då frågan om ett land öster om Spetsbergen sedan några 
år tillbaka varit föremål för åtskilligt meningsutbyte imellan 
tyska, engelska och skandinaviska geografer, och då här vid lag 
6 
