100 NORDENSKIÖLD, POLAREXPEDITIONEN 1872—73. 
Under maj månad tillkommo några fall af skörbjugg, och i 
allmänhet kunde sägas att en viss nedsättning i krafterna egde 
rum, till följd af den långa vintern och de nedsatta rationerna. 
Under juni inträdde dock häri vändning, och slående var den 
verkan, som utöfvades på sinnena af de med det öppna vattnet 
ankommande underrättelserna från hemlandet.» 
Vid slädexpeditionens afgång hade jag hoppats, att det 
öppna vattenfält, som redan då visade sig, snart skulle sprida 
sig till våra fartygs ankarplats, så att Gladan och Onkel Adam 
redan i maj månad skulle kunna anträda återresan till Norge. 
Detta hade dock ej inträffat. Det öppna vattenfältet hade en- 
dast småningom vidgat sig till en smal ränna vid Spetsbergens 
nordkust, och närmandet till sjelfva hamnen hade skett ytterst 
långsamt. Jag fann derför vid min återkomst den 29:de juni 
en stor del af Mosselbay ännu isbelagd och alla tre fartygen 
qvar vid vinterstationen. De voro dock just på väg att löpa ut 
genom en ränna som blifvit sågad igenom det isband, som 
skilde dem från öppet vatten. 
Dessa ogynsamma isförhållanden nödgade mig att uppgifva 
planen att med fartyg uppsöka någon långt mot norden belä- 
gen gynsam utgångspunkt för en ny slädfärd norr ut, och jag 
beslöt i stället att använda den återstående delen af sommaren 
dels till :djupdraggningar långs Spetsbergens nordkust, dels till 
geologiska forskningar i Isfjorden och Belsound. 
Samma dag, som jag återkom till Mosselbay, lemnade Gla- 
dan och Onkel Adam sin vinterhamn och återvände hem. Åf- 
ven Polhem iyfte ett par dagar derpå (d. 1:sta juli) ankar, för 
att under den tid, som behöfdes för inpackning af instrumenter 
m. m., med en del af manskapet företaga en draggnings- och is- 
rekognosceringsfärd. Till en början ångade vi till Greyhook, 
för att begrafva de 2:ne män, som derstädes blifvit offer för 
den långa polarnattens mörker och köld. De nedlades d. 2:dra 
Juli i en enkel graf i granskapet af det af åror, segel m. m. 
förfärdigade tält, som utgjort deras sista bostad. Derpå ångade 
vi under ständig lodning och draggning norr ut, men mötte 
redan vid höjden af Taffelön ogenomträngliga ismassor. Vi 
återvände derför först till Mof.n och sedan till Treurenberg-bay, 
hvarest vi sammanträffade med B. LEIGHT SmIHts 2:ne fartyg 
Diana och Samson. Härifrån ångade vi in i Strädet för att 
dragga bland dess på marint djurlif utomordentligt rika diabas- 
klippor. Bland annat anstäldes här nedanstående lodning utan- 
